110 
tivat suuren saaliin. Suuriruhtinas, joka luulee suoma- 
laisten hätyyttäneen häntä, ryhtyy kostoa harjoittamaan 
ja pitelee pahoin varsinkin karjalaisia. Suomalaiset puo- 
lestaan pyytävät apua Ruotsin kuninkaalta, vakuuttaen 
samalla viattomuuttaan. Kustaa Vaasa kirjoittaa asiasta 
suuriruhtinaalle, mutta sotaa ei enää voida välttää. — Vu- 
purin purityksestä ja venäläisiä kohdanneesta onnetto- 
muudesta hän kertoo samaan tapaan kuin Lewenklau. — 
Molemmat historioitsijat kertovat edelleen siitä, miten 
Eerik XIV saattoi Tallinnan valtaansa sekä hänen ja 
Juhanan, Suomen herttuan, vihollisuudesta, ja Crusius 
sitäpaitse pohjoismaisesta seitsenvuotisesta sodasta sekä 
Juhana IlI:n Venäjän sodasta, missä suomalainen Henrik 
Klaunpoika Horn'in („Henricus Nicolai Finno, eques auratus 
de Kangkas“) ja hänen poikansa Kaarlen sanotaan kun- 
nostaneen itseänsä varsinkin Tallinnan puolustuksessa. 
Crusiuksen esitys jatkuu vuoteen 1582. — Kolmas sak- 
sankielinen kirjailija, Riian protestanttinen pappi PavL 
ODERBORN, mainitsee livana IV:n historiassaan v:lta 1585 1 
syyksi hänen sotaansa Kustaa Vaasaa vastaan saman kuin 
Lewenklau, nimittäin molemminpuolisten rajavartijain vi- 
hollisuuden, jonka tähden itse ruhtinaat lopulta olivat 
pakotetut tarttumaan aseihin. Kertomuksessaan itse so- 
dasta ja venäläisten hävityksistä hin seuraa niinikään 
yllämainittua kirjailjjaa. Muuten Oderbornilla ei nay 
olleen oikeaa käsitystä Suomen maantieteellisestä ase- 
masta. Tässä sodassa, hän sanoo, taisteli nuo kaksı kau- 
1 Joannis Basilidis Magni Moscoviae ducis vita s. L 1585. Tä- 
hän teokseen ruotsalainen Petrus Petrejus osaksi nojautuu kuvauk- 
sessaan Regni Muschovitici Sciographia. Thet är Een wiss och egen- 
teligh Beskriffning om Rydzlandh, Stockh. 1615. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
