IE 
kaa tullutta kansakuntaa, nimittäin goottilaiset (ruotsalai- 
set) ja venäläiset suuremmalla vihollisuudella ja voimalla 
kuin ennen, taistelu kun näet koski koko saaren (Suo- 
men!) omistusta. 1 Oderbornkin mainitsee venäläisiä koh- 
danneesta onnettomuudesta ja arvelee syyksi heidän tap- 
pioihinsa m. m. senkin, että kauhean julmuutensa tähden 
olivat niin yleisesti vihattuja. 
Suomen herttuakunnan perustamisen kautta v. 1556 
maamme tuli kohotetuksi huomattavampaan asemaan ja 
sitten paremmin tunnetuksi sekä mainitaankin uscammin 
kuin ennen sen ajan kirjallisuudessa. Tämä tapahtuu, kuten 
luonnollistakin, esim. niissä ylistysrunoissa, jotka Ju- 
hana herttuan hovirunoilija, yllämainittu Heinrich Möller 
(Mollerus) on sepittänyt ruhtinaansa häämatkan johdosta, 
ja joista tässä muistutettakoon. ? Möller seurasi näet 
herraansa Turusta Danzigiin, jonne hän näkyy jääneen. 
Toinen näistä latinalaisista onnentoivotusrunoista kuvaa 
herttuan, „Suomenmaan ylhäisen ruhtinaan“ saapumista 
viimemainittuun kaupunkiin, hänen maalle astumistaan ja 
vastaanottoaan, à toinen taas kertoo Juhanan ja Katarina 
1, ., nam pro totius insulae imperio remotissimae utrinque 
gentes excitae ad enatum repente bellum summa festinatione concur- 
rerant“ (M.). 
2 Prof. K. Grotenfelt on kirjoituksessa: „Muutamia lisätietoja 
Juhana herttuan häämatkasta“ huomauttanut näistä runoista, jotka 
hän on löytänyt Tukholman kuninkaall. kirjastosta, ja julkaisee niistä 
otteita (Hist. Ark. XVIII, s. 318, vrt. myös Warmholtz, Op. 
eit. VI). Vrt. yllä siv. 77. 
3 Rlegia de adventu in Prussiam et Civitatem Dantiseum Joan- 
nis etc. ab Henrico Mollero Hesso (Regiomont. 1562). 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 2. 
