122 
jälkeen hän sai Ruotsista kirjallisia tietoja. Typotius jou- 
. tui sitten keisarı Rudolf II:n hoviin, missä hän ennen 
vuotta 1600 kirjoitti teoksensa Ruotsin valtakunnasta, sen 
ulkomaisista sodista ja sisällisistä riidoista,! ja joka ilmes- 
tyl vasta 1605 hänen kuolemansa jälkeen, mikä tapahtui 
1600 tai toisten ilmoitusten mukaan 1601 tai 1602. 
Typotius oli katolilainen, mutta tahtoo pysyä puo- 
lueettomana arvostellessaan tämän ajan toimivia henkilöitä 
Ruotsissa. Hän tunnustaa Kaarle herttuan ansioita, mutta 
kiittää myös hänen vastustajansa Klaus Flemingin uskolli- 
suutta Sigismundia kohtaan. Flemingiin Typotius näkyy 
olleenkin lähemmässä tuttavuuden suhteessa. Varsinkin 
hin moittii kuningasta sitä, että tama retkellään astui 
maalle Ruotsissa, hänen olisi pitänyt lähteä Suomeen, 
K. G. Leinberg, Christian Agricola, Hist. Ark. XV s. 38; Liisi Kart- 
tunen, Antonio Possevino s. 144, 145, 152). Typotiuksen tekemä on 
kirjoitus Juhana III: kenotafiossa, jonka Sigismund pystytti Danzi- 
giin (ja joka sittemmin on viety Upsalaan); siinä puhutaan Juhanan 
hallitustoimista m. m. Karjalan valloituksesta (Laur. Paulinus viittaa 
myös siihen: Hist. Arct. s. 313). Runo kuuluu: 
„Rege satus vicit Johannes tertius hostes; 
Rex factus populum junxit amore Danis. 
Aesthoniam cepit; Sveciae Vorschovia (!) Regi 
Paruit, horret adhuc Ingria tota Gothos. 
Et nobis merito est reliqua Carelia; Cursim 
Restituit patriae moenia, templa, domos. 
Qui mores hominum, qui linguas calluit omnes, 
Hujus nemo potest non meminisse dolens.“ 
‘ Relatio Historica de Regno Sueciae et Bellis Civilibus atque 
Externis non Regis Sigismundi tantum et Principis Caroli, sed et Ma- 
jorum ete. Francofurti 1605. Myöhemmin painettu 1606 ja 1678 
(Warmholtz, Op. eit. VI, 178 ss.). Vrt. yllä s. 87. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
