155 
Turun akatemian professori, Joka tosin syntyperältään oli 
ruotsalainen, vaan kauan maassamme vaikutti, vieläpä 
tahtoi itse suomalaisesta käydä, kuten hän tunnetussa 
tervehdysrunossaan virkaansa astuessaan lausui!. — Koska. 
tämä teos oli paljoa laajempi ja järjestelmällisempi kuin 
Bureuksen, oli ulkomaalaisilla asianharrastajilla tästälähin 
oivallinen tilaisuus sen kautta tutustua Pohjoismaiden oloi- 
hin. Wexioniuksen tiedonannot ovat myös verrattain luo- 
tettavat ja hänen käsityksensä vähemmän mielikuvitelmille 
alttiina kuin monen senaikuisen kirjailijan, jos kohta hän- 
kin vanhemman historian esityksessä seuraa Johannes 
Magnusta. Tehtäväämme ei kuulu tehdä tarkemmin sel- 
koa tämän teoksen sisällyksestä, mainitsemme vain, että 
Suomea ja sen maakuntia sinä käsitellään I:n kirjan 22—28 
luvussa, ja että sitäpaitse annetaan useita lisätietoja maas- 
tamme ?. 
Että ulkomaan kirjailijat tunsivat ja hyväkseen käyt- 
tivät Wexioniuksen teosta, huomataan m. m. sitä, että 
hollantilainen, Franeker'in professori RuTGERUS HERMAN- 
NIDES on melkein sanasta sanaan ottanut sen Ruotsin val- 
1 ,.... Gothus licet ortu.... sim modo Fennus“... 81 p. touk. 1640 
(Sy. G. Elmgren, Ofversigt af Finlands litteratur 1542—1770, s. 44, 45). 
2 Niinpä puhutaan erityisesti Suomen vesistoistä (I:n kirjan 33 
luku); suomalaisten ynnä virolaisten esihistoriasta sekä ulkomaisista 
kirjailijoista, jotka ovat heistä maininneet (II K. 6 1.); kotimaisten 
kirjailijain todistuksista (II K. 7 1.); suomalaisten alkuperästä, jonka 
suhteen Wexionius on kahdenvaiheella, onko se johdettava Magogista, 
Jafetin pojasta, vaiko Semistä (II K. 8 1); suomenkielestä (III K. 
9 1.); sen yhtäläisyydestä vironkielen kanssa (III K. 10 1.); suoma- 
laisten tavoista (IV K. 6 1.); Suomen hallinnosta (V K. 111.); Suomen 
kaupungeista (VII K.), etevistä suvuista, myös suomalaisista (VIIIK.); 
kirkollisista oloista (X K.) y. m. 
Nat. o. Folk. H. 68, N:o 2. 
