VII. Saksan sotaa koskeva kirjallisuus. 
Kustaa Aadolfin ryhtyminen suuren uskonsodan ta- 
pausten juoksuun oli niin ratkaiseva, hänen menestyksenä 
niin erinomainen, että se tuntui sen ajan ihmisistä miltei 
ihmeeltä. Että tuon kaukaisen, merentakaisen ja, kuten 
monesti luultiin, ikuisen lumen ja jain peittämän maan 
hallitsija, jonka merkitys ainakin suurelle yleisölle öli sii- 
hen saakka jäänyt miltei tuntemattomaksi, uskalsi ryhtyä 
taisteluun mahtavaa keisaria vastaan; että tämä kuningas 
maailman ääristä, kuten sanottiin, oli saapunut evankeliu- 
mia pelastamaan ja vapauttamaan uskonveljiänsä sorrosta, 
sittenkuin kaikki muut toiveet jo olivat tyhjiin rauen- 
neet — vielä enemmän se seikka, että hän onnistui tässä 
yrityksessään ja lyhyessä kahden vuoden ajassa kulki 
voittajana Saksan halki Itämeren rannoilta Alppien juu- 
relle, Oderista Rein-virtaan saakka — että hän vihdoin 
keskellä voittokulkuansa äkkıä temmattiin pois, nunkuin 
salama, joka iskee ja samassa katoaa — tämähän kaikki 
oli itsessään hämmästyttävää, eivätkä ne aikalaiset, jotka 
tahtoivat jalkimaailmalle säilyttää muiston näistä tapahtu- 
mista, väsy niitä uudestaan ja yhä uudestaan ihmetellen 
kuvaamasta. Kustaa Aadolfin kunniaksi hänen eläessään 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 2. 
