170 
toimittaa kaikki askareenne“, ja samassa hän kutsui luok- 
seen tanakan suomalaisen sekä käski hänen viemään pois 
jonkun laudan pätkän tai muun romun“. 
Useat tämänaikuiset sekä suorasanaiset kirjailijat että 
runoilsjat mielellään huomauttavat vastakohdasta suoma- 
laisten vähäpätöisen ulkomuodon ja heidän eteväin sisäl- 
listen ominaisuuksiensa välıllä, usein ylistäen viimemainit- 
tuja runollisella lioittelemisella. Nim tekee esim. oppinut 
alankomaalainen, Leydenin professori DANIEL Heınsıus ylis- 
tys- ja muistopuheessaan Kustaa Aadolfista!. Han lausuu 
tässä, että Tacituksen kuuluisaa kuvausta Fenni nimisestä 
kansasta hyvin voidaan sovittaa myös Kustaa Aadolfin 
aikuisiin suomalaisiin, jotka siis ovat säilyttäneet esi-isiensä 
ominaisuuksia; että roomalainen historioitsija käyttämällään 
nimityksellä tarkoittaa juuri suomalaisia, Heinsius näet pitää 
itsestään selvänä. Han johtuu tästä muutamiin filosofisiin 
mietteisiin, joiden hiukan pöyhkeilevä muoto on luonnolli- 
sena seurauksena ylistyspuheen laadusta. Sanansa kunluvat: 
„Suomalaisesi seisoivat, vaikka olivatkin vartaloltaan vähä- 
pätöisıä, niin Jäykkinä, lujina ja horjumattomina taistelussa, 
että heidän miehuutensa kohosi äärettömästi ? heidän var- 
talonsa yläpuolelle, nuo suomalaiset, joita ei kukaan muu 
1 Danielis Heinsii Panegyrieus Gustavo Magno... consecratus. 
(Gustavus Magnus sive Panegyricae Orationes s. 22 ss.) Samaan ta- 
paan puhuu suomalaisista Pier Winsemius ylistyspuheessaan (Oratio 
Gustavi... memoriae consecrata. Op. cit. p. 268), viitaten hankin Ta- 
cituksen lauseeseen. — Heinsius (oikeast. Heins), kielimies ja runoilija, 
synt. Gentissä 1580, v. 1605 kreikankielen professori Leydenin yli- 
opistossa, kuoli 1655 samassa kaupungissa. Heinsius nimitettiin 1618 
Ruotsin valtiohistorioitsijaksi. Hin oli aikeissa kirjoittaa Kustaa 
Aadolfin historian, mutta siitä ei mitään tullut (Warmholtz VII, 23). 
? Oikeastaan „tuhat askelta“ (mille passus). 
Bidrag t. känned. af Finl. 
RER 
