kur 
175 
Yllämainitussa kuvauksessa kuninkaan leiristä puhu- 
taan myös suomenkielestä (jossa kohden seurataan Münste- 
rid ?) ja verrataan sita lappalaistén kieleen. Siitä tekijä johtuu 
puhumaan viimemainitusta kansasta, joka muka myös oli 
edustettuna Kustaa Aadolfin sotajoukossa. Tätä hämmäs- 
tyttävää väitettà emme muuten tapaa ainoastaan hänellä, 
vaan se on aivan yleinen sodan lentokirjallisuudessa sekä 
silhen perustuvissa teoksissa!, tavataanpa sitä vielä myö- 
hemmilläkin kirjailjjoilla. Yhtä usein kuin suomalaisia ja 
ruotsalaisia mainitaan yhdessä Kustaa Aadolfin sotavoi- 
man ydinjoukkona, yhtä usein asetetaan myös lappalaiset 
ja suomalaiset toistensa rinnalle. Koska se, minkä maini- 
tun relatsionin tekijä kertoo lappalaisista, on ollut lähteenä 
hyvin monelle myöhemmälle esitykselle, ja koska lappalai- 
set ja suomalaiset sen ajan käsityksen mukaan ovat niin 
lähellä toisiaau, mainittakoon mitä hän kertoo tästä toises- 
takin kansasta: 
„Sitten on Ruotsin kuninkaalla vielä suomalaisten 
ohella alamaisinaan lappalaisiakin. Ne ovat puolihirviüitä 
(halbe Ungehewr), hurjia ja arkoja: suurin mies heidän 
joukossaan ei ole neljän jalan pituinen; heillä on suuri pää, 
levet ja litteät kasvot, kulmikkaat hartiat, lyhyet ja kierot 
1 Kts. Beschreibung der Lapländer, die der Kön. von Schweden 
mit auf Teutschen Boden gebracht. Strals. 1631, Warmholtz’in mainit- 
sema, Op. c. VIL,62;on kenties sama kuin alla s. 176 mainittu lentokirja) 
sekä vieläE. Wassenberg, Der erneuerte teutsche Florus s. 253; J. P. Loti- 
chius, Rerum Germanicarum libri, II, s. 6; The Swedisch Intelligencer 
V, s. 66. Mercure francais XVI, 374. M. Bisaccioni, Memorie Historiche 
I,s. 119; P. B. Burgus, De Bello Svecico commentarij s. 76; P. Lands- 
bergius, Gustavi Magni Bellum Germanicum, Roterod. 1652 s. 107; 
C. Carafa, Commentaria de Germania sacra II, 479, Francof. 1641; 
myös Joh. Cluverii Historiarum totius mundi epitome editio 7. Vra- 
tislaviae 1662 s. 768 y. m. 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 2. 
