215 
set tehtyään epäonnistuneen uloshyökkäyksen lähtivät pa- 
koon eri tahoille, osaksi Hamelniin päin, niin nopeasti, 
ettei Stålhandske, joka suomalaisineen ajoi heitä takaa, 
saavuttanut vihollista ennenkuin viimemainitun kaupun- 
gin sillalla, missä hänen varustusväen tykkitulen tähden 
täytyı pysähtyä ja päästää saalis käsistään. Pian Lünebur- 
gin herttua saapui muun sotajoukon kanssa, jolloin ryh- 
dyttiin kaupunkia pürittämään. — Lotichius, katolilainen 
historioitsija, kertoo samasta tapahtumasta, että suoma- 
laiset „menestyksestä paisuneina ja arvellen näytelmän jo 
loppuun suoritetuksi, kun se vasta oli alkanut“, ajoivat 
vihollista takaa Hamelniin saakka. Mutta kaupungin pääl- 
likkö Schölhammer, huomattuaan heidän röyhkeytensä, 
lähetti suomalaisia vastaan joukkonsa, jotka tekivät niin 
äkillisen uloshyökkäyksen, että edelliset hajaantuivat ja 
menettivät useita kaatuneita sekä 40 vankia. „Ja tällä 
tavoin vastaanotettuina suomalaiset oppivat vastedes va- 
rovammin liikuskelemaan.‘“ ! 
Chemnitz kertoo tarkemmin sitä onnistumattomasta 
hyökkäyksestä, jonka keisarillinen päällikkö Böninghausen 
5 pina jouluk. 1633 Ruhrin tienoilla teki Stalhandsken 
johtamia suomalaisia ynnä muita joukkoja vastaan, toivoen 
voivansa yllättää heidät äkkiarvaamatta, ja joka ehkäistiin 
kuudenkymmenen miehen suuruisen etuvartion valppau- 
den kautta; sen johtaja, eräs suomalainen ratsumestari 
jonka nimeä ei mainita, joutui urhoollisen puolustuksen 
jalkeen vangiksi ja kuoli pian senjälkeen haavoihinsa. ? 
1 „Sie excepti... Finnones cautius mercari didicerunt.“ Rerum 
Germanicarum Libri IV, II, 46, vrt. myös Theatr. europ. III, 25 (Frank- 
furt 1670, tekijä Henr. Oraeus), Khevenhiller XII, col. 703, 704. 
x 2 Chemnitz II, 268, myös Theatr. europ. III, 145. Lotichius, 
II, - 138. 
Nat. o. Folk. H. 68, N:o 2. 
