226 
mielisesti vapautti heidät kapinan ja miestapon rangais- 
tuksesta, samalla mitä ankarimmasti uhaten surmata heidat 
kaikki ja hävittää itse kaupungin, jos vielä kerran kapi- 
pinoitsisivat.“ Toisessa paikassa samaa teosta sanotaan: 
, Vaikka Horn olikin kerettiläisen taikauskon suosija, hän 
kuitenkin antoi esimerkin ankarasta itsensä hillitsemisestä 
ja sotakurin ylläpitämisestä.“ 1 Tosin häntä kerran moiti- 
taan lupauksensa rikkomisesta, kun muka vastoin sopi- 
musta pani Endingin ja Colmarin kaupungeissa, jotka 
olivat antautuneet hänelle, toimeen luterilaisen jumalan- 
palveluksen. ? 
Yllämainitussa Garissolesin Adolphis-runoelmassa on 
m. m. välikertomus, missä kosketellaan sodan myöhem- 
pia vaiheita. Suna tavataan myös seuraava apostrofi 
Hornin kunniaksi, jossa puhutaan hänen voitoistaan Tans- 
kan sodassa 1643—45. 3 
.Te quoque Aminnaeä * celebrem de stirpe parentum 
Et jam Teutonicas notum satis, Horne, per oras 
Laudibus et primo celebratum munere Martis, 
Ultorem in Danos, alus te fata reposcent 
Partibus, et magnos capies a Principe jussus; 
Cum repetet sua jura Getes (Gothus), et fine resumpto 
Non una augebit Suecum Provincia regnum. 
Hic tibi laeta novas armorum gloria laurus 
Destinat. Hic Danos sordentes sanguine glebas 
1 Jos. Ricci De Bellis Germanicis Jibri X s. 355. 401. 
2 Op. cit. s. 446. 
3 Adolphis s. 381 (Lib. XII). 
* Erehdys, koska Horn oli, kuten tunnettu, Kankaisten suku- 
haaraa. 
Bidrag t. kanned. af Finl. 
