229 
Olemme päässeet tutkimuksemme päähän. Senaikui- 
sen ulkomaan kirjalisuuden johdolla olemme koettaneet 
pääpurteissään selvittää, miten paljon maastamme ja sen 
asukkaista tiedettiin muualla Euroopassa 16:nnella vuosisa- 
dalla ja seuraavan alkupuoliskolla. Olemme huomanneet, mi- 
ten nämät tiedot keskiajan hämäristä käsityksistä, jotka kyllä 
myöhemminkin vielä osoittivat sitkeää elinvoimaa, vähitellen 
olivat kehittyneet suurempaan selvyyteen, mika ilmenee 
maantieteellisestä kirjallisuudesta, maahamme tai ainakin 
Ruotsiin toisessa tai toisessa tarkoituksessa saapuneitten 
matkustajain kertomuksista, sekä kronikoitsijain esityksistä, 
joiden huomion Ruotsin yhä laajeneva valta alkoi vetää 
puoleensa. Olemme myös tahtoneet valaista sitä vaikutusta, 
minkä suomalaiset tekivät vieraisiin kansoihin astuessaan 
maalle Saksan rannikolla ja seuratessaan Ruotsin kunin- 
gasta hänen retkellään sekä vielä hänen kuolemansakin 
jälkeen voitollisesti taistellessaan uskonnollisen ja valtiol- 
lisen vapauden puolesta. Olemme nähneet, miten suoma- 
laisten nimi, joka siihen saakka oli ollut nin vähän tun- 
nettu, yhteen aikaan kaikui mitä kuuluisimpana kansojen 
keskuudessa, ja syystä voitaneen väittää, että kansamme 
siihen aikaan nautti verrattain paljoa suurempaa arvoa 
ja mainetta maailmassa kuin myöhempinä aikoina. Mutta 
kun esi-isiämme Keski- ja Etelä-Euroopassa olojen pakosta 
tunnettiin pääasiassa vain yhdeltä puolen, nimittäin soti- 
laina, voidaan myös sanoa, että kansamme oli siihen ai- 
kaan paljoa enemmän kuuluisa kuin tunnettu. 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 2. 
