användning av cellulcsa, vari träsubstansens ursprungliga 

 fett- och hartshalt icke blivit behörigen förminskad, tid 

 efter annan avskiljas mörkfärgade, sega och klibbiga, mer 

 eller mindre fasta främmande kroppar, vilka sedan i fint 

 fördelad form komma till avsättning i pappret på ohka 

 ställen av pappersmaskinen. Att ursprunget till dessa 

 avsättningar, vilka kunna fördärva stora partier av till- 

 värkningen, måste tillskrivas fett- och hartssubstansema, 

 har särskilt av Sieber'^) under senare tid blivit fastslaget. 



Genom denna undersökning framgår bl. a. det viktiga 

 faktum, att endast en ringa del av dessa substanser avlägs- 

 nas under granvedens kokning med sulfitsyran, men av 

 särskilt intresse är det dock, att det genom direkta försök 

 med en behörigen renad och enhethg hartssyra fastställdes 

 att någon upplösning därav icke kunde konstateras vid 

 den temperatur av c:a 140°, som i allmänhet användes 

 vid cellulosakokningen i fabrikerna och som iakttogs vid 

 den redan nämda undersökningen^), varvid vi naturligtvis 

 på grund av den höga temperaturen använt tillsmälta rör. 



Vid de härvid gjorda försöken, som utfördes med lös- 

 ningar av natrium- och kalciumbisulfit, iakttogs emellertid 

 en vittgående förändring hos de använda lösningarna. 

 Innehållet i rören luktade efter öppnandet svavelväte. 

 Det framgick dessutom, att större delen av suKiterna över- 

 gått i sulfater, av vill<:a såväl vid användning av natrium 

 bisulfitlösning som av sulfitkoksjTan, natrium- resp. kal- 



') Sieber. Harze der Nadelhölzer (1915). Ref. av Dr Chr. Bay, 

 Norska Pajjirjournalen 5 N:o 2, 3, 4, 5 (1917). 



-) Se not 1 å ?id. 3 samt Meddelanden från Industrins Central- 

 laboiatorium, Àrg. 1. N:o 5 (1917). 

 Nat. o. Folk, n. 78, N:o 1. 



