20 



Man finner en tillfredsställande överensstämmelse 

 mellan erhållna och beräknade värden, varför man torde 

 få antaga, att de gjorda förutsättningarna äro riktiga. 

 Samtidigt kan konstateras, att det vore rätt anmärk- 

 ningsvärda kvantiteter fri svavelsyra, vilka kunde bildas 

 vid cellulosa-kokningen. 



Härmed är emellertid ännu icke fastslaget, att den 

 \. tekniken vid sulfitcelh dosans leredning använda kok- 

 syran vid upphettning i närvara av gran- eller annan 

 ved sönderfaller på ett analogt sätt. I tekniken ställa 

 sig som bekant förhållandena, särskilt vidkommande 

 koncentrationen, mycket olika. Kalciumbisulfiten i kok- 

 syran överför i lösning de i stor mängd i veden förefint- 

 liga hgninsubstanserna och andra ?. k. inkrusterande 

 substanser, varvid den under addition förenar sig med 

 de förstnämda till s. k. lignosulfonsyrad kalk. Möjligen 

 anlagras den även till vissa andra slag av dessa inkrus- 

 tater^), åtminstone med grundmaterialet för de i sul- 

 fitluten förefinthga sockerarterna, och törhända även 

 med dem själva, till bisulfitföreningar, som dock kanske 

 äga blott efemär existens. Men huru som hälst, så är 

 det klart att ju längre processen i kokaren fortgår, desto 

 svagare blir den m^sprunghga kalciumbisulfitlösningen. 

 Detta kan i icke oväsentlig grad påvärka reaktionens 

 kvantitativa gång, så att omvandlingshastigheten för 

 en del av sulfitlutens m^sprungliga ämnesbeståndsdelar 

 i bestämda riktningar, även sådana, som vid dess upp- 



') Det synes lämpligt att i stället för den långsläpiga betecknin- 

 gen »inkrusterande-» ämnen använda den kortare benämningen inkrus- 

 tater. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



