22 



vara rätt betydlig, även om dess bildning enligt den först- 

 nämda reaktionen vid sönderdelning av kalciumbisul- 

 fiten, på grund av dess addition till ligniner och andra 

 inkrustater, är dömd att utebliva. 



Av intresse i detta sammanhang vore för det andra vidare 

 att veta, om icke vid cellulosakokningen kalciumbisulfiten 

 under abnorma förhållanden, t. ex. en snabbt stegrad och för 

 hög temperatur, också kunde bidraga till en så betydlig 

 ökning av den fria svavelsyran i kokluten, att denna 

 kunde in värka menligt på produktens kvalitet och t. ex. 

 framkalla s. k. svartkok. Här borde praktikens män 

 giva svaret. 



En tredje fråga är ej mindre intressant. Det är be- 

 kant att utspädd svavelsyra, t. o. m. av en så ringa kon- 

 centration som .0,5 %, vid högre temperatur är i stånd 

 att sönderdela cellulosan i jäsbart socker. Vore det imder 

 sådana förhållanden icke tän]<:bart att en del av cellu- 

 losan i kokaren skulle undergå denna omvandling, och 

 sålunda bidi^aga till bildning av jäsbara beståndsdelar i 

 sulfitluten? Eller också förvandla cellulosan i andra lös- 

 liga ämnen, t. ex. av dextrin- eller garvsyreartad karaktär? 



Medan de två första frågorna äro svårare att under- 

 kasta experimentell behandling, är den tredje av vida 

 enklare natur, uti vilket hänseende försök redan pågå vid 

 Industrins Centrallaboratorium . 



Bidrag t. känaed. af Fini 



