24 



ÄgNO^ gav i neutral lösning en vit fällning; vid kokning 

 avskiljdes metalliskt suver. HgNO^ gav en svart fällning, 

 som då provet fick stå antog vit färg. Med Hg Cl^ uppkom 

 vid vanlig temperatur ingen fällning; vid uppvärmning 

 bildades en vit fällning. Amtnoniakalisk silvernitratlös- 

 ning gav en vit fällning (som antagligen delvis bestod av 

 Oa-sulfit); vid uppvärmning bildades metalliskt silver. 

 KOH: Vid tillsats därav till svagt alkalisk reaktion upp- 

 kom en vit fällning {Ca SO^), som icke löste sig, då provet 

 fick stå. KMnO^: Vid tillsats av några droppar färgades 

 den med NaOH till alkalisk reaktion försatta lösningen 

 grön. Med mera permanganat bildades en brun fällning. 

 Hg{N0^)2 gav en gråvit, vid kokning mörknande fäll- 

 ning {H2SOS reagerar analogt). Blyacetat-papper svär- 

 tades ej . 



Ett prov av .lösningen oxiderades enligt Longis och 

 Bonavias metod med KMnO^, varefter överskottet av 

 permanganat avlägsnades med metylalkohol. Vid oxida- 

 tion med kungsvatten erhölls ej fällning av BaSO^.~ 



FöljaktUgen utföUo samtliga reaktioner på tiosulfat, 

 hydrosulfit samt di-, tri-, tetra- och pentationat negativt. 



Försök. 4. En sulfitsyra bereddes, i brist på ren kalk, 

 ur kalciumkarbonat på följande sätt: 



Till en mängd rent CaCO.^, motsvarande 6,5 g CaO, hälldes 500 

 cm' vatten, och i denna blandning inleddes SO^ i gasform tills en 

 klar lösning erhölls. Gasens inledning fortgick tiUs ett prov vid tit- 

 rering visade sig innehålla 2,62 "/o ^0^. Därefter analyserades sulfit- 

 syran på förut angivet sätt. Resultatet utgjorde 1,3 7o CaO och, som 

 nämt, 2,62 7« S0,_. 



Ett prov av denna lösning upphettades i tillsmält 

 rör 40 timmar till 135°. Produkten innehöll rikhgt med 



Bidrag t. känned. af Fini. 



