27 



Tiostdfater [TI^ S\ 0.,). 



HCl åstadkommer utveckling av SO., och avskiljande av svavel. 



S.yCln giver en brun fällning. 



FeCl^ färgar lösningen mörkviolett. Färgen försvinner, under avskil- 

 jande av 6', långsamt vid vanlig temp, och snabbt vid upp- 

 värmning. 



ÄgNO^ giver i neutral lösning en vit fällning av Ag^ß.^0^, som redan 

 vid rumstemperatur småningom antager gul, brun och slutligen 

 svart färg. 



Di- tri-, teira- och pentationssyror. 



Dessa syrors reaktioner framgå bäst ur å sid. 26 angivna av Talca- 

 matsti och Smith ') uppställda tabell o. Denna är här kompletterad 

 med uppgifter över svavelsyrhghetens förhållande till de av nämda 

 forskare använda reagenserna. 



Ditionsyra jDåvisas i närvaro av andra syror medels följande av 

 Longi och Bonavia ^) utarbetade metod, som bygger på förhållandet, 

 att KMnO^ i alkalisk lösning lämnar ditionsyra intakt men oxiderar 

 aJla andra av svavlets oxidationsprodukter till svavelsyra. 



Provet oxideras i alkalisk lösning med EMnO^. Den bildade sva- 

 velsyran utfälles med ett ringa överskott av 5a-acetat, BaSO^ av- 

 filtreras och filtratet behandlas i närvaro av BaCl^ med kungsvatten 

 eller KCIO^ och saltsyra i flere timmars tid. Därvid oxideras dition- 

 syra kvantitativt till svavelsyra. 



Willstätter ^) anför följande reaktion för påvisande av triiionsyra: 

 Hg{NO^)^ ger med tritionsyra en smutsigt grön till brun fällning, som 

 vid uppvärmning antager svart färg. Vid kokning slår färgen om 

 från svart till vit. 



') Ann. d. Chem. 207, 90 (1881). 



=) Centralbl. 1898 TI, 255, 310. 



') Ber. d. d. chem. Ges. 36, 1833 (1903). 



Nat. o. Folk, H. 78, N:o 1. 



