57 



väl som meteorologer reda sig med en uppgift sådan som 

 nederbördsobservationerna. Men då hydrograferna dess- 

 utom t. ex. i Sverge och vårt land visat sig i hög grad 

 meteorologiskt eller öfver hufvud vetenskapligt intresse- 

 rade, behöfver man ännu mindre befara, att nederbörds- 

 mätningarna i deras hand skulle förlora i vetenskapligt 

 värde. Att följa internationella normer och eftersträfva 

 jämförbarhet är tydligen för hydrografen lika viktigt som 

 för meteorologen. Anspråken på stationsnätets jämna för- 

 delning är likaså för båda desamma, ty det gäller ju neder- 

 bördsområdenas ej blott vattendragens undersökning. 



Också om man ingår på mera detaljerade synpunkter, 

 finner man endast nya fördelar hos det här rekommende- 

 rade systemet. Så t. ex. är det erkändt, att meteorologen 

 tack vare sin vetenskaps art och de öfverväldigande mate- 

 rialanhopningarna i hans arkiv mer eller mindre blifvit 

 en kammarforskare, medan hydrografen betydligt mera är 

 tvungen att röra sig bland sina observatörer, å sitt under- 

 sökningsområde. Den sistnämnde får därför en betydligt 

 större lokalkännedom, synnerhgen viktig just i fråga om 

 ett nederbördsnäts inrättande. Utan större tidsförlust och 

 nya utgiftsposter blir han äf ven lättare i tillfälle att inspek- 

 tera och efterse sina stationer. Erforderliga plantecknin- 

 gar, nivelleringar m. m. utföras likaså med fördel af telaii- 

 ker. Då redan hundratal vattenståndsstationer finnas och 

 hydrografiska byrån i långt större grad än meteorologiska 

 anstalten står i nära relation till en stor del af statens och 

 industrins tjänstepersonal, finnes också större utsikter för 

 erhållande af lämpliga observatörer. Äfven kan påpekas, 

 att af dylika skäl möjHgheterna för att få industriella och 

 andra tekniska la-etsars medverkan och understöd ökas. 



Nat. o. Folk, H. 78, N:o 3. 



