Inledning. 



Några månader efter det Ewert Julius Bonsdorff 

 nämnts till adjunkt i anatomi och fysiologi vid Helsingfors 

 universitet, anträdde han hösten 1838, åtföljd af sin unga 

 maka, en färd till Stockholm för att under Anders 

 Retzius studera anatomi. 



Denna färd skulle icke allenast för Bonsdorff sjelf. 

 utan ock för vår hela medicinska utveckling blifva af 

 mycket stor betydelse. 



På denna tid var nämhgen det naturfilosofiska be- 

 traktelsesättet, sådant det utvecklats af Hwasser och i 

 anslutning till denne förkunnats af Ilmoni, väsenthgen 

 förherrskande vid vår medicinska fakultet, och de i mot- 

 satt riktning gående åskådningarna, som representerades 

 af lärarne i kirurgi, kunde endast i jämförelsevis ringa 

 grad göra sig gällande. 



Såsom Bonsdorffs specimina för doktorsgraden och för 

 anatomic adjunkturen ådagalägga, hade också han omfat- 

 tat de gällande lärorna; verkhga anatomiska studier voro 

 honom fullkomhgt fremmande och hade icke tillvunnit sig 

 hans intresse. 



Att hans håg, trots alla »naturfilosofiska grubblerier» 

 dock afgjordt låg åt exakt forskning i naturen, derom 



