c 



"vittnar det sätt, hvarpå han vid sin ankomst till Stock- 

 liolm presenterade sig för Anders Retzius. Utan att tala 

 om att han var medicine doktor och miiversitets adjimkt, 

 uppträdde han helt enkelt såsom medicine studerande, 

 såsom nybörjare. Och då Retzius längre fram fick veta, 

 huru långt Bonsdorff verkligen hunnit, och förebrådde 

 honom att han seglat under falsk flagg, svarade denne, 

 att så ingalunda var fallet, ty studerande är jag och 

 studerande kommer jag att förbhfva så länge jag lefver. 



Faktiskt behöfves det endast att Bonsdorffs blick 

 riktades på en verklig naturforskning, för att han med 

 hela sin starka energi skulle egna sig häråt. 



Sålunda blef Bonsdorff banbrytaren för anatomiens 

 studium i Helsingfors, på samma gång han också vardt den, 

 som här införde en vetenskaphg forskning inom medicinen. 



Under ett helt läseår vistades Bonsdorff i Stockholm 

 och knöt under denna tid ett nära vänskapsband såväl 

 med sin store lärare, som med flere andra af den tidens 

 mest framstående representanter för den svenska medici- 

 nen, såsom Retzius' svåger P. F. Wahlberg, professor i 

 naturalhistoria vid Karolinska institutet, senare svenska 

 vetenskapsakademiens ständige sekreterare, Magnus Huss, 

 den kliniska undervisningens grundläggare i Sverige, 

 Magnus Retzius, professor i obstetrik vid Karolinska 

 institutet, m. fl. 



Återkommen till hemlandet, riktade Bonsdorff i början 

 af juni månad 1839 till Anders Retzius ett af den varmaste 

 tacksamhet dikteradt bref. Dermed inleddes mellan dem 

 en brefvexling, som varade så länge Retzius lefde. Dennes 

 sista skrifvelse till Bonsdorff är daterad den 20. december 

 1859, endast få månader före Retzius' bortgång. 



Bidrag, t. känned. af FiaK 



