af Retzius' bref hans praeterea censeo: »glöm ej att samla 

 materialier för etnologien, om tillfälle erbjuder sig». 

 Denna maning förklingade icke ohörd, och Bonsdorff 

 sökte på allt sätt tillmötesgå vännens önskningar, på 

 samma gång han också vinnlade sig om att i Helsingfors 

 åstadkomma en möjHgast riklig samling af raskranier. 



Med hvilket intresse följer icke Retzius med sin forne 

 lärjunges fortsatta verksamhet; med hvilken glädje helsar 

 han icke Bonsdorffs vetenskapHga resultat, och med 

 hvilket oförstäldt nöje omtalar han icke att han sjelf eller 

 någon annan i svenska vetenskapliga samfund redogjort 

 för Bonsdorffs arbeten! 



Detta hindrar dock icke Retzius från att i sina bref 

 till Bonsdorff rikta dennes uppmärksamhet också på 

 en del ofullkomligheter och brister, vid hvilka han fäst sig. 



Men det är icke allenast den gamle läraren, som här 

 har ordet, och det räcker icke länge innan Retzius i Bons- 

 dorff ser kollegan, embetsbrodern, på hvars uttalanden i 

 vetenskaphga ting han sätter värde. Sålunda säger han 

 redan i bref af den 2. oktober 1843 sig längta att höra 

 hvad Bonsdorff har att yttra angående af handlingen om 

 nordboarnes kranier, hvarvid han tillägger de beteck- 

 nande orden: »jag önskar sträng kritik». 



För att i någon mån fullständiga den bild, Bonsdorffs 

 bref lemna, har jag i anslutning till dem meddelat kort- 

 fattande sammandrag af Retzius' bref, hvarvid jag, utom 

 de i tryck utkomna bref ven, till mitt förfogande haft en 

 af skrift af hela samUngen, som utfördes då år 1899 genom 



Nat. o. Folk, H. 78, N:o C. 



