Bref från Ewert Julius Bonsdorff till 

 Rnders Retzius. 



1. 



Widterfarne Herr Professor! 



Sedan jag småningom nu kommit till någon ro efter 

 mångfaldiga bestyr, som helt och hållet upptogo min tid 

 wid min återkomst hem, tager jag mig friheten att ännu 

 hos Herr Professoren af lägga min ödmjukaste tacksägelse 

 för den godhet Herr Professoren bewisat oss under wår 

 särdeles angenäma wistelse i Stockholm, hvilken altid 

 kommer för oss att blifva ett kärt minne. Ehuru jag icke 

 kan neka att jag med ett wisst nöje återwände hem, erfor 

 jag hkwäl att jag med mycket saknad anträdde denna resa, 

 emedan dermed war förknippad den hårda nödvändigheten 

 att skiljas wid Herr Professoren och flere andra, som med 

 så utomordentlig godhet och wänskap omfattade oss, då 

 wi, såsom främlingar, anlände till Swerige. Detta godhets- 

 fulla bemötande har gjort ett ganska djupt intryck på 

 oss, och minnet af denna wår ytterst angenäma wistelse 

 i Stockholm kommer att, åtföljdt af en werkelig saknad, 

 fortfara oafbrutet. Särskild står jag i mycken förbindelse 

 hos Herr Professoren för de upplysningar Herr Professoren 



Nat. o. Folk, H. 78, N:o 6. 



