47 



Från början, af 1846 intill oktober 1849 föreligga återigen 

 inga bref från Bonsdorff till Retzius, hvaremot från samma tid 

 icke mindre än 7 brev från den senare till Bonsdorff äro bevarade. 



Den 28. april 1847 lyckönskar Retzius sin vän högeligen till 

 de viktiga undersökningar, han är i färd med öfver ådersystemet, 

 och omnämner i sammanhang härmed ett sätt att ixied qvick- 

 silfver injicera blodkärlen hos fiskar och mollusker. Deremot 

 förstår han icke, huru Bonsdorff kan injiciera lake med gips- 

 massa, ty denna räknar Retzius till den gröfsta och sämsta. 



Angående Bonsdorffs skrift om dödande läsioner i forensiskt 

 hänseende nämner Retzius såväl i detta bref, som i bref af 25. 

 oktober s. å. och af den 2. mars 1848 att opinionen i Sverige är 

 alldeles på Bonsdorffs sida. 



I brefvet af den 25. oktober 1847, skrifver Retzius (brefvet 

 tryckt i Retzius' skrifter) till Bonsdorff: »Du är oerhördt flitig 

 och produktiv, så väl genom dig sjelf som genom dina lärjungar. 

 Den bringar din vetenskap i flor, så väl genom mångfaldiga 

 luadersökningar, som genom ett skönt museum.» 



Arbetet om hufvudskallens ben hos laken får mycket beröm; 

 dock anmärker Retzius, att Bonsdorff är alldeles för vidlyftig i 

 sina beslîrifningar; han måste lära sig att vara koncis och kort 

 samt betänka att endast det bör anföras, som intresserar veten- 

 skapen. 



I bref af den 2. mars och 3. juni 1848 (begge tryckta i Retzius' 

 skrifter) berör Retzius sättet att förfärdiga milo-oskopiska. prepa- 

 rat af skelettmusklerna samt meddelar Bonsdorff uppgifter om 

 det i Stockholm gällande priset för litografiska afbildningar till 

 jämförelse med motsvarande pris i Helsingfors. 



Med anledning af att JSTordmann nämnts till professor i Helsing- 

 fors lyckönskar Retzius i sitt bref af den 1. juni 1849 »ofantligen» 

 Bonsdorff tili att hafva fått denne vid sin sida. Det var, såsom 

 Retzius senare, den 20. september 1849, uttrycker sig, »en kolossal 

 aqvisition för Helsingfors». 



Nat. o. Folk, H. 78, N:o 6. 



