62 



Vidare behandlas i brefvet en del nyare litteratur, anatomiska^ 

 konserveringsmetoder, odling af växtmärg, m. m., m. m. 



I början af 1850-talet vidtog Bonsdorffs verksamliet såsom 

 läkare vid vattenkuranstalten i Åbo. Hans år 1853 utgifna redo- 

 görelse för sina rön i detta afseende ^^) tilldrog sig ett rätt stort 

 uppseende i Sverige. I bref af den 12. Mars 1854 tackar Retzius 

 för densamma och säger att Bonsdorff med sitt »sätt att procédera 

 samt skrifva gjort vetenskapen, konsten och menskligheten en 

 stor tjenst». I Sverige kunde ixian svårligen uppträda emot 

 fanatici, emedan man blott stärker deras kredit bland det råa 

 publicum. 



Två veckor senare, den 28 mars, meddelar Retzius, att Bons- 

 dorffs bok om vattenmedicinen recenserats i läkaresällskapet af 

 Huss och Malmsten med det största loford, något sådant verk i 

 Sverige erhållit, och af dem anförts såsom mönsterverk för denna 

 gren af medicinen. Dock tviflade Retzius nästan på att någon 

 svensk boktryckare skulle våga trycka afhandlingen, enär Bons- 

 dorff der titöfvat en så sträng, ehuru riktig och rättförtjent- 

 Ivritik emot vattenaposteln Lagberg. 



I samma bref talar Retzius om sina studier öfver romkornens 

 byggnad hos vissa fiskar. 



Sitt bref af den 31. augusti 1854 börjar Retzius med att fram- 

 hålla hurusom fastän tiderna äro så digra i politiskt hänseende 

 han dock lemnar den saken å sido, dels för det att vi häruti ännu 

 sväfva i djupaste mörker och dels för det ämnet är föga angenämt, 

 och ingendera sysselsätter sig med »denna^ osäkra vetenskap». 



Hans bref föranleddes främst af en samling naturalier, soiu 

 från Hamburg sändts till Retzius för vidare befordran till Bons- 

 dorff. Resten af skrifvelsen berör Retzius' fortsatta undersöknin- 

 gar om fiskrom ^), inelfsmaskar m. m. 



I ett bref, hvari Retzius den 5. november 1854 frambär sin 

 tacksamhet för kallelsen till hedersledamot af finska vetenskaps- 

 societeten, underrättar han Bonsdorff om entomologen, grefve 

 C. G. Mannerheims död samt omtalar resultatet af liköppningen. 

 »Hans bortgång var säkert till stor förlust för er societet. Han 

 arbetade med vetenskaperna ända in i det yttersta och hans 



Bidrag t. känned. af Fini. 



