14 



128. koankaze- törröttää (?) [ hervorragen (?). 



129. (KA(J)NALA) käiunel, gen. 4e, 1. küiMel-vwlaj, K. 



kajnel-vuolanc kainalo | Achselhöhle, 



130. (KIEJ0) kijj 1. kijj-sijje, K. kijj, N. kiejj jalan jälki 



I Fusstapfe. 



131. (KUÖJ9) Mjj, K. A. kiijj aviomies | Ehegatte; kljji 



üiiitet naittaa | verheiratheu; k. manntit, k. vil- 

 ket menuä miehelle | verheirathet werden, 



132. (KAJAKA) kUjeg, gen, -ge, K. küjjey, N. kajjiy ka- 



java I Möwe. 



133. kejke- {?), impf, kejkij A, ojeutaa | ausstrecken, rei- 



chen. 



134. Mojk, K. guojk täliden | wegen; vlktoUa kosk Mile klojk 



lähettää uoutamaan kuiviakaloja 1 er od. sie schickt 

 uach gedörrten Fischen. 



135. kojked, atfr. -kes K. kelmeä | blass, bleich. 



136. kaj8f)tte- {q) K. katua, tehdä parauuusta | bereueu, Busse 



tlmn. 

 kqjdadeskoitte- A, (inc.). 

 kajdotmus K. (n. act.). 



137. (KIJTTO-) kijhta-, K. kijJde-, N. kpjhte- kiittää, ylis- 



tää I rühmen. 

 kijhtaU- (fr,, dem,). 

 kijlitmus K. vlistys | Lob. 



138. (KUJx\S6) kujes, gen. -jjazl, kova, rapea \ hart, 



spröde. 

 kujesmc- koveta | hart werden. 

 kujesmäihtc- (c a u s,) . 



139. (KËJNO) kcajtia (ic) 1. tüilve-k., K. N. keajn talvitien 



paikka | die» Stelle, wo der Winterweg (cîekas) 

 geht. 



