155 



1815. (ONAKKA) o.ne^ K. lyhyt | kurz; comp, o/nexamir, 



vert. vleoineg. 



1816. vün%emes K. onnetou | imgllicklich. 



1817. vhiht 1. tmht (q) ruuvi | Schraube. 

 vmt-nciivl K. N. = ed. 



1818. (VANTGSe, -TASG) vänts, gen. -Üsn, vanne | Tonnen- 



band, Fassreif; K. väiudes, väntas. 



1819. (VUONTeSG) vhifs, -tUt, K. vimdas, -ntas, '^.vuod- 



das liiekka; tomu 1 Sand; Staub. 



1820. (ÔNTAS0) vloiudes, gen. oatitazl, K. u&indes, oan- 



tes, N. uüiddes, uattaz, juuri | Wurzel. 

 viOint-cuJcaj juurirasia | aus Wurzeln geflochtene 

 Schachtel. 



1821. (VUONTGMe) vîntîm, K. vüntem, N. viwttem, A. vun- 



tam kosija, sulhanen, ylkä 1 Freier, Bräutigam. 

 vüntmitsse- K., N. viwtfmusse- kosia | freien, werben. 



1822. (VANCA-) väiuce-, K. =, N. väiccc-, A. vaince- vael- 



taa I langsam gehen, wandern; vainc pägV mené 



tiehesi! | geh weg! 

 väncce- 1. vancce- (fr.) kävellä ] hin und her gehen, 



spazieren. 

 vain^ete- A. käydä, seurata (jnkun perässä) | gehen, 



folgen (nach Jmdem). 

 väinceniell 1. -cniel, K. -cnille, -gnêUe, N. vai^^el käy- 



den, jalkaisin [ zu Fusse. 

 väincele-, A. vainc(e)le- lähteä | sich begeben. 

 vciiiidüiste- A. käväistä | ein wenig gehen. 



1823. (VÈNCA) veno A. (p) kruunu | Krone. 



vienc-Ujne uaitujen vaimojen myssy | Kopfzeug der 

 verheiratheten Weiber, Fraueuhaube. 



veance-, 3 p. pr. -cüja, vihkiä j trauen; K. veancxc-, 

 N. veanœ-. 



