157 



1830. (VAE A) väirre, K. N. tä.rr 1. vaor metsä ] Wald. 

 väire-jicille metsänlialtia [ Waldgeist. 



1831. (VERO) vearr K. A. ateria | Mahlzeit; ks. JcäiSS-v., 



najni-v. 



1832. (VERA) vicivre, K. vicivr, N. vierr, A. ver väärä; 



syyllineu; A. m 5^ ös vika, syy I unrecht; schul- 

 dig; A. auch Schuld. 



vier'yie- K., N. vier(a)hte-, A. verete- väär3yttää; pa- 

 netella; vietellä ] übervortheileu, veiiäumdeu; 

 verführen; K. hn viereht. 



vierttüihte- syyttää | beschuldigen. 



vier'xoUe- (fr. san. vier'^e-). 



vierxuvve- K. tulla vietellyksi, langeta, pahentua ] 

 verführt werden, fallen, „sich ärgern". 



vër(e)temes A, viaton | unschuldig. 



vierasvütt K., N. vierasvuoht vääryys, vika 1 Schuld, 

 Fehler. 



vearalaj syyllinen ] schuldig. 



1833. (VÉR0-) vierrl- (ea), K. vierre-. N. viarre- veistää 



kirveellä ] mit dem Beil behauen, 

 viertas, gen. -asi, lastu | Span, Schindel. 



1834. (VIER9) vhr kerä, sykkyrä [ Knäuel; ks. sijne-v. 

 183.5. (VIER6-) vlrri- (ie), K. vlrre-, ^^ vierre- (q) uskoa | 



glauben (b-èphtl). 

 vierr, A. ver usko | Glaube. 

 vierr^je- uskoa | glauben (BtpoBaTt). 

 vier'xemvütt K. uskottomuus, epäusko | Unglaube. 



1836. (VIR9-) vlrre-, A. virro- langeta; rappeutua; tör- 



mätä; näyttää (jltkin) | fallen; verfallen; anstos- 

 sen, vorkommen, scheinen. 



1837. (VUORG-) vh-rl-, K. vürre- (no) liouria | verrückt 



sein, rasen. 



