173 



1983. (MUTOMa) muttam, K. miitam 1. muta muutaraa, 



joku I Jemand, irgend ein; A. mattam, 

 muttamast kerrau | einmal, einst. 



1984. mütihn, ks. ti-m. 



1985. mottam A. muutama | Jemand, = muttam. 



1986. (MOÖ0TA) mocclit, attr. -ccis, K. mocceô, -es 1. -is, 



N. möhced, -es, 1. -es, A. mocced kaunis, soma ] 



schön, hübsch. 

 mocide- A. koristaa | schmücken. 

 moccisme- 1. mo^snie- kaunistua [ schon od. schöner 



werden, 

 moccenc-, 3 p. pr. -cceana, = ed. 



1987. (MACCA-) mäjice- K. kääntyä | sich umkehren. 

 mahc (?), acc. mac, KL. käänne, mutka | Krümmung 



(des Weges). 

 moacete- A. käännyttää i bekehren. 

 mäilide- K. (fr.). 



1988. (MECCA) mieJice (ea), K. miehc erämaa ] ödes Land, 



Wüste; vl^.gij meahca läksi metsälle, peuran 

 ajoon 1 begab sich auf die Jagd, wilde Reuu- 

 thiere zu jagen. 

 miehc-pajhh K. autio seutu 1 öder Ort. 



1989. mllici- (lo), K. mülice- (g) vaivata, kiduttaa | plagen. 

 mühcej kiduttaja, pyöveli | Büttel, Henker. 



1990. (MACoKKx4.) mücaifj, gen. -ge, K. mäcex, Is. mäcelc 



kesäiuen päällj^svaate, paidan muotoinen, sar- 

 kainen t. parkkinahkainen | ein hemdförmiges, 

 äusseres Sommerkleid aus grobem Wollentuche 

 od. Leder („lona")- 



1991. masse- K. {q) voidella | schmieren. 



1992. measse- N. {q) sotkea (taikinaa) | kneten. 



