175 



2003. (M0N0-) mcmnî-, K. N. mennc-, A. monno- menuä | 



gelieu. 

 mOinne, A. monnej meuevä, meuijä; menuyt, viimeksi 



kulimut I gehend; vergaugen, letztverwichen. 

 monnom A. meno | Verlauf. 



2004. (MUN0, MONO) munn 1. mww, K. =, N. A. mon; 



dual, munaj, K. =, N. mana; plur. mij^ K. N. 

 A. =, miuä 1 ich. 



2005. mon N. A., ks. munn. 



2006. (MANTO) mant., gen. mancl., lat. mantu K.,^. mätt^ 



gen. mädd, raaa, mantu | Laud, Erde. 

 madd-toryestomiiå A. maanjäristys 1 Erdbeben. 

 mänt, gen. -tige, K. mänt, -tey, A. tnant, -toy, ty vi I 



Wurzelende (eines Baumes). 

 mändh', gen. -nttri, manner | das feste Land. 

 mändir-äjike isän t. äidin isoäiti | Grossmutter des 



Vaters od. der Mutter. 



2007. meanda K., N, miadda pois 1 weg, fort. 



2008. mientus, gen. -uz°i, metsäpeura j wildes Rennthier. 



(Vert. MintU.) 



2009. mttintem, ks. ml. 



2010. (MEN ANA) mienen, gen. -nc^ mähnä, mäti | Fisch- 



rogen; K. N. miejn, mejn. 



2011. mttinl . . . , maoim ... A., ks. maiune. 



2012. (MÈR0) mierr, K. N. =, A. mer meri j Meer, die See. 

 fher'-sopt A. (merenvaahto:) merisieui | (Meerschaum:) 



Schwamm. 



mierr-rlnt K. merenranta | Meeresufer. 



mierl-vlrre merieläin: hylje yleensä | Seethier: See- 

 hund im Allgemeinen. 



2013. (MÉRA) mierre, K. N. mfr.rr, A. a c c. JwV.r, (p) mitta, 



määrä ! Mass. 



