17 



förflyttat sig öfver landet. Men numera från den 16, då 

 minimet låg i Uleåborg som ett 738 mm djupt stormcen- 

 trum, förändrades karaktären af åskutbrotten och. voro de 

 s. k. hvirfvelåskväder. Askutbrotten begynnte egentligen 

 först d. 17 då minimet redan hunnit af taga något i styrka. 

 Centret af minimet fanns ännu på samma ställe i norra 

 Finland (i Uleåborg och Torneå 744 mm på morg.) och. 

 utbrotten inträffade för det mesta ytterom minimets cen- 

 trum, hufvudsakligast i sydvestra skärgården och Nyland. 

 Med undantag af några enstaka utbrott under dagens lopp 

 hördes åska omkring 1 p i sydvestra skärgården och i 

 Sagu; härifrån förflyttade sig åskan såväl mot norr som 

 öster till Nyland, där den slutade omkring 5 p vid 

 Söderskär. 



8 åsJcperioden, den 20 — 22 maj. 



Den åttonde åskperioden tillhörde ett nytt den 19 

 vid Skottland 734 mm djupt stormcentrum. Stormcentret 

 förflyttade sig mot nordost och låg den 21 740 mm djupt 

 utanför mellersta Norge. Aska inträffade tidigt på mor- 

 gonen i Sydvestra-Finland och skärgården; åskans rörelse- 

 riktning var SW — NE. Omkring 8 a begynnte å samma 

 trakt ett nytt åskväder, hvilket till en början rörde sig 

 mot NE, senare NW och slutade omkring 2 p vid Säbb- 

 skär. Askans rörelseriktning ansluter sig relativt bra till 

 den allmänna luftcirkulationen. — Redan den 22 låg huf- 

 vuddelen af minimet på Ishafvet och lufttrycksdifferen- 

 serna voro relativt utjämnade. Aska hördes mellan 3 — 6 p 

 i mellersta och södra delarna af Österbotten, i Tavastland 

 och Savolax. Dessutom uppstod ett kortare åskväderståg 

 i Nyland. 



Nat. o. Folk, H. 71, N:o 2. 2 



