Sällskapets Pro Natura Stadgar och Författningar 



iippsatta af 



Aiidr. Joh. Arrstroem. 



Första Ledamot. 



Inledning. 



Utom det at Naturens betraktande leder till kännedom af 

 Skaparens oändeliga magt vishet ocli godhet; och utom det at han 

 medförer nöje: så skulle han äfven förskaffa Landtmannen en gan- 

 ska stor nytta, om han rätt handhades. 



Naturen fölger helt andra regler i anseende till Cllmatet och 

 årstidernas förändringar än våra astronomer behagat antag'a; ty 

 inom ganska liten distence kan Climatet och årstidernas föränd- 

 ringar vara helt olika. Till exempel där sjöar och berg längre 

 qvarhålla kölden, är våren senare än på jemna fäldtedt. Således 

 om man med pålitlighet skall kunna jämföra Climaterna, måste 

 genom förnyade rån, uppfinnas vissa uti ISFaturen grundade E,å- 

 mercken för årstiderna. Och om Landtmannen med säkerhet skall 

 veta såning, bergning och slåttertiden bör man genom i'ön utstaka 

 årstidernas förändringar och luftens olika värma och köld på vissa 

 tider. Det är klart at dessa rön böra hemtas ifrån sjelfva Naturen 

 ifrån djur och växt ßiket samt andra förändringar och Phenome- 

 ner i Naturen. Särskildta blomster fordra en särskildt grad af 

 värma uti luften för sin blomstring; och Foglar samt Insekter som 

 vistas uti luften hafva den starkaste känning af luftens värma eller 

 köld, täthet eller gleshet. Derföre om man med granlaga upp- 

 märksamhet skulle gifva akt på Naturens verkningar, noga an- 

 märcka tiden då växterna blomstra, mogna och affalla, när fiskar 

 och foglar leka, när flygt-foglar ankomma eller hortfara, med et ord 

 noggrant observera de förändringar som både i djur och växt Ri- 

 ket tildraga sig; så skulle man kunna göra de nyttigaste utstak- 

 ningar i anseende till rätta såning- och bergning- samt slåttertiden: 

 _ kanske äfven blifva i stånd at säga förut väderlekens förändringar, 

 örternas idsåning, successionen af deras mognad m. m. såvida alt i 

 Naturen regeras efter en bestämd lag. Man skulle ock för hvar 

 Nat. o. Folk, H. 71, N:o 3. 



