21 



slägtets härstammande af tvenne menniskor, tvifvelacktig 

 för det at det gifves arter eller förändringar af menniskor. 



4:de Satsen. Då vi måste medge at Naturen verckar altid fulkom- 

 ligare än konsten och då vi tiltro oss kunna bevisa at kon- 

 sten är i stånd at förvandla vatten i jord: så kunna vi icke 

 annat än jaka til en sådan vattnets förvandling i jord, för- 

 enandes oss således med denna satsens försvarare. 



o:e Satsen. Det vore mycket förmätit at i Naturkunnigheten ge- 

 nast neka det, som vi icke se eller kunna begripa. 



Slutligen må såsom en ytterligare belysning af de 

 tankar och idéer, som besjälade den tidens unga veten- 

 skapsmän, anföras en oratio-artad inledning till en inbju- 

 dan, som ordföranden Arrström utfärdat til ett möte den 

 6 maj 1795, då en ny medlem J. H. Gahn (troligen den 

 sista nyvalde) skulle introduceras: 



A. J. Arrström til Samteliga Ledamöter af (Sällskapet 

 Pro Natura. 



Naturkunnigheten har undergått lika öden med andra Veten- 

 skaper; först invefvat i gåtor och mörker, derefter komit i något 

 lius; åter förmörkad och med dickter och gissningar upfyld; änte- 

 ligen satt i någon dager, och slutligen stigit til den högd hon 

 nu äger. 



At Naturkunnigheten stigit til den högd som trötts någon 

 Vetenskap har, bör tilskrifvas så väl den rena väg och method, 

 den store Neivtons snille och flit i Vetenskaperne införde, som ock 

 de månge, dessa sistslutne Secler i Europa för denna Vetenskapen 

 inrättade Academier. 



(Här följa några ord om de svenska Akademiernas uppkomst:) 

 Desse Academier äro såleds upkomna och i det hufvudsak- 

 ligste understödda af våra Lärdas enskildta och ädelmodiga nit 

 för Vetenskaperna, ock deras alt öfvervägande Fädcrnes-lju.viås 

 kärlek, hos en Nation och på en tid, då knapt någon af de högre 

 fauns upamad, at efter sträfva annan ära än den, at på krigets 



