110 



topsis pinicola, som växte på en stubbe invid fuktiga Sphagnum- 

 tufvor, voro porerna synnerligen stora och oregelbundna. 



Är fuktigheten stor och sker svamparnas tillväxt hastigt, 

 af sön dr a många arter vattendroppar, hvilka hos olika arter 

 kunna ha olika färg, t. ex. blodröd hos Calodon aurantiacus, 

 gulaktig hos Fomitopsis pinicola. Färglösa vattendroppar i rik- 

 lig mängd afsöndras af Fornes fomentarius, F. applanatus, Meru- 

 lius lacrymans, Bjerkandera Holmiensis, Dœdalea unicolor. 



Torka verkar i allmänhet skadligt. Fortfar torka en längre 

 tid, komma svamparna alls icke till utveckhng. Som färdiga 

 tåla en del svampar en större torka än andra. Som sådana 

 kunna nämnas: Inocyhe lacera, I. maritima, Marasmius- cch 

 BovistOj-Qxterni),. Fe på träd lefvande arterna äro mera mot- 

 ståndskraftiga. Dock kan man under längre tids torka se huru 

 dyhka småningom aftyna och torka och bli en härd för alle- 

 handa skalbaggar. Men så inträder en fuktig väderlek och 

 antingen försöka de gamla växa vidare, eller, hvad som vanh- 

 gen sker, framspira unga svampar invid de gamla. Detta för- 

 hållande är vanligt hos Bjerkandera adusta, B. zovata, B. velu- 

 fina, B. versicolor, B. Holmiensis, Dœdalea unicolor, B. mollis, 

 Lenzites hetulina, Pycnoporus serialis, P. suaveolens, Inonotus 

 radiatus, I. vulpinvs, I. nidulans, Polyporellus varius, P. lepideus, 

 P. hrumalis, Irpes fuscoviolaceus, I. lacteus. 



Att myceliet af vissa arter kan öfvergå i ett hvilostadium 

 (Sclerotium, Rhizomorpha) är bekant, hksom ock att torka 

 härvidlag är en viktig medverkande faktor. Att sporerna före- 

 trädesvis spridas under torr väderlek, därom må äfven i detta 

 sammanhang erinras. 



Fruktkroppar och mycelium. 



Häxringar. Vid myceliets utveckling i jorden bildas 

 som bekant af vissa arter »häxringar», runda ringar af frukt- 

 kroppar, hvilka småningom breda ut sig mot periferin. Svam- 

 parna växa i ett cirkelformigt bälte till en bredd af 15 — 20 cm. 

 Strax innanför denna ring är gräset vanhgen högväxt, grönt 

 och frodigt, medan centrum och området närmast fruktkropps- 

 zonen däremot är gult och dödt. Ringens storlek tilltager utåt 



Biflrag t. ikänned. af Fini. 



