119 



kan man se Pselliopïiora comata lyfta upp stenar af en större 

 volym än svampen själf. På hårda, trampade sandgångar, kan 

 Amanita rubescens och A. muscaria bryta sig igenom, Då några 

 af dessa började spränga jorden företog jag mig en gång att 

 öfvertäcka sådana ställen med ett nytt sandlager af 5 cm tjock- 

 lek; då svampen började visa sig, fick den ytterligare ett sand- 

 lager öfver sig; därmed fortsattes ännu två gånger. Flugsvam- 

 pens fot fick sålunda en längd af omkring 25 cm, hvarefter jag 

 tillät hatten att komma fram i dagen. 



Lactarius scrohiculatus, L. velierus. Russula delica, Tyrodon 

 répandus stå vanligen täckta af stora jordklumpar, som de under 

 sin tillväxt lyft upp. 



Den sällsynta Polysaccum crassipes, hvilken växer i tallmo- 

 sand, söker sig vid mognandet fram i dagen och kastar då upp 

 den hårda, packade tallmosanden, hvilken är betäckt af ett 

 sammanhängande täcke af Polytrichum, juniperinum. Marken ser 

 då ut som om mullvadar hade bökat upp den. Det är alldeles 

 förvånansvärdt, hvilken kraft denna svamp har, trots att den 

 i sitt underjordiska tillstånd består af en seg, svart, tjäraktig 

 massa, som är omsluten af ett tunnt peridium och som mogen 

 är ytterst mjuk och bräcklig. 



Äfven Scleroderma vulgare är i början alldeles begrafd i san- 

 den, men vid mognandet fränger den fram i dagen. 



Många svampar, som växa på träd mellan barken och veden, 

 kunna vid tillväxten af spränga barken och skilja den från veden. 

 Näfvern på björk kan bortfalla i följd af framväxande Dryodon 

 coralloides och D. caput ursi. Äfven Poria obliqua afspränger 

 barken på träden. 



Svampar som växa på sådana ställen, som trampas af kreatur 

 eller människor, hafva icke någon säker tillvaro. I en hästhage 

 växte i stora mängder Hebeloma crustulini formge, af hvilken 

 många exemplar blifvit påtrampade af hästhofvar, de dogo 

 dock icke, utan fortsatte att växa; den genom tramp tillplat- 

 tade foten hade bildat en uppsvallning nära intill hatten och 

 det söndriga stället hade helnat. 



Fruktkroppens lifslängd. Den kortaste lifs- 

 längden hafva fruktkropparna hos Coprinus-ârtema,, hvilka 



Nat. o. Folk, H. 79, N:o 1. 



