123 



Agaricineernas lameller; rör man t. ex. en Pholiota mutabilis, 

 flyger en hel svärm Staphylinîder ut frân svampen. 



Om sålunda möjligheterna äro stora för svamparnas sprid- 

 ning, så måste å andra sidan villkoren för sporernas groning 

 vara helt invecklade. Detta synes af den tidigare (sid. 55) 

 omtalade erfarenheten, som gjorts på Liimatta gård, där man 

 under ungefär tre kvart sekel år efter år på såsom det tycktes 

 lämpliga ställen i parken utkastade svamprester med lameller 

 och porer af en mängd matnyttiga arter i hopp att befordra 

 deras spridning, utan att någon verkan däraf försports. 



Svamparna och djuren. 



En stor mängd djur lefva af svampar. I synnerhet äro de 

 insektarter talrika, hvilka dels som larver dels som fullbildade 

 göra detta. Entomologiska forskare uppräkna för h varder a af 

 ordningarna Coleoptera och Diptera omkring 200 arter. Skal- 

 baggarna lefva på svampar mest såsom fullbildade, flugorna 

 såsom larver. Ytterst få Hymenoptera lefva som larver på 

 svampar. Jag har sett gula myror gräfva gångar i Fornes fomen- 

 tarius. Af Hemiptera förekommer släktet Tomocerus på svam- 

 par, Aradus betuïœ på Fornes fomentarius. Af Lepidoptera är det 

 endast Microlepidoptera som i sitt larvstadium lefva på svampar: 

 Finlands största mätarfjäril Scardia Polypori lefver på Fornes 

 fomentarius. Scardia Boleti torde förekomma på Boletus -a^rter. 

 För det mesta lefva insekterna af svamparnas köttiga delar, de 

 små Staphylinider, som hålla till på lamellerna af Agaricineer. 

 tyckas dock ej äta själfva svampen utan sporerna. 



Ett närmare ingående på dessa rent entomologiska detalj- 

 frågor kan här icke ifrågakomma. Men påpekas bör att nästan 

 alla hattsvampar äro utsatta för insekthärjningar, endast få 

 arter lämnas oberörda såsom Glœophyllum sœpiarium, Pycnopo- 

 rus odorus, P. suaveolens. Mycket sällan äro Camarophyllus- och 

 Cantharellus-8iTtern3ü angripna af insektlarver. Marasmius sco- 

 rodonius, måhända äfven M. perforans och M. androsaceus 

 angripas icke af andra djur än Podurider. Hydnaceerna äro 

 befriade från insekter, likaså Lycoperdaceerna och Tremella- 

 ceerna. De mångåriga Polyporeerna uppnå sällan en hög ålder 



Nat. o. Folk, H. 79, N:o 1. 



