125 



benskärfvor, björkkvistar och björknäfver, äfvcn funnit svam- 

 par. Han meddelade vidare, att han, då han följt vargens spår 

 i skogen, iakttagit, att vargen på vissa ställen skrapat upp 

 snön och letat fram de på marken förekommande svamparna. 

 På grund af allt detta hade han kommit till den fulla öfvertygel- 

 sen, att vargens hufvudsakliga näring om hösten och delvis 

 äfven om vintern består af svampar, ty som han sade, man ser 

 sällan vargen springa efter harar eller andra djur, såsom räfven 

 gör. 



Bland gnagaren märkes främst ekorren såsom svampätare. 

 Ofta kan man se den gnaga på Fornes eller Trametes -Sirter. 

 Uppgiften, att ekorren eller haren skulle gnaga på Elaphomyces 

 granulatus, har jag ej varit i tillfälle att bekräfta. — I Ost- 

 sibiriens skogar förvara ekorrarna svampar på ett mycket egen- 

 domligt sätt. Rådde omtalar, att de ställa upp svampar på 

 små lärkträdskvistar eller på barren för att torka. Dessa svam- 

 par komma under hungerstider till nytta både för dem själfva 

 och för andra kringvandrande individer. Hufvudsakligen är det 

 i trädkronan svamparna bevaras. — - E. Fries omnämner 

 huru Melanogaste7' variegatus användes som lockbete för infån- 

 gande af ekorrar. — Krombholzia versipellis heter på finska 

 »oravikko», tydande på att ekorren äter densamma. Orava 

 = ekorre. 



Spår efter harens tänder ser man rätt ofta på Boletus- och 

 Lactarius-arter. Sannolikt förtära äfven råttor, möss och lemlar 

 svampar. 



Hästar äta svampar, särskildt Boletus-Sbrter. Tubiporus 

 edulis äfvensom Krombholzia versipellis heta i vissa trakter af 

 Finland, »hepotatti», och ha de väl fått sitt folknamn genom 

 att hästar förtära dem. Själf har jag endast ytterst sällan sett 

 hästar förtära svampar, och då har det endast varit de två 

 nämnda arterna. 



Kor däremot tyckas med begärlighet gripa an en hel del 

 svamparter, af hvilka jag särskildt lagt märke till Krombholzia 

 versipellis, K. scabra, Tupiporus edulis, Cantharellus cibarius, 

 Tyrodon répandus, en del Russula- och Lactarius-arter. Den 

 iakttagelsen har jag gjort att kor icke röra Lactarius torminosus, 



Nat. o. Folk, H. 79, N:o 1. 



