133 



ledernas dimensioner och h vilken synes mig vara en särskild 

 art då inga motsvarande han-exemplar äro kända. — Utbredd 

 öfver större delen af Europa och angränsande delar af Asien 

 och Afrika. — U.F.M. 



jï)im. Jensen-Haarup och Rent er fästa särskild uppmärksamhet vid 

 formen ochracea Fieb. Den förre säger om denna honform. »De föreUg- 

 gande exemjjL af Hurmer er ganske överenstämmende i folgende Forhold: 

 Folehorn og Ben (sserlig inderste Folehornsled, Baglaar og Bagskinneben) 

 betydelig kortere og tykkere; Folehörnenes to inderste Led noget rodlige. 

 Ivroppens Overside gulhvidlig raed mere eller mindre utbredt rödligt 

 Skser, ofte helt rodlig, saaledes at kun Förbryststykkets Siderande og noget 

 ophojede Midtlinie samt Halvdsekvingernes Ribber er hvidlige; naar 

 undtages Hovedets Midtfure bagtil og undertiden Ydersiden af inderste 

 Folehornsled mot roden, mangier den morke og sorte Farve fuldständig. 



Ben ofte med rodligt Skasr.» »Sandsynligtvis draejer det sig om en 



Art udenfor Underslaegten Trigonotylus» (!). Tidigare kallar han denna 

 form för en Hyst- eller Efteraarsform (»Sœsondimorfisme»). Reuter, som 

 förskaffat sig till undersökning ett stort antal exemplar Xotost i ra -arter 

 från skilda trakter, hvilket han dock ej själf kunnat granska till följd af 

 sin blindhet, har uti vidlyftiga uppsatser sökt visa, att vi här hafva att 

 göra med en icke fvillständigt särskild art, men med en form, livar s Q, 

 visar en tendens att utbilda ett särskildt species; och tror han sig i 

 denna form böra igenkänna Miris tricostatus Costa. Vid genomseendet 

 af Reuters material har jag dock funnit sådana olikheter, som skulle 

 berättiga till uppställande af särskilda species, då tydliga mellanformer 

 ej finnas. Xågra exemplar, som exakt öfver ensst amma med Jensen- 

 Haarups beskrifning har jag ej sett, och kan därför ej uttala mig om 

 hans danska form. 



Trigonotylus Fieb. {Callimiris Reut.). 



252. Tr. ruficornis Geoffr. in Fourcr. Ent.Par.209 (1785). — 

 Fall. Mon.Cim.Sv.l33.— F.Sahlb. Mon.Geoc.Fenn.87.— Flor. Rh. 

 Livl.1,423 et 11,608.— Fieb.Em'.Hem. 243.— Dougl. et Sc.Br.Hem. 

 290.— Reut. Rev.cr.Caps.il, 7.— Osh. Verz.Pal.Hem.1.773.— 

 Saund. Hem.Het.Br.224.— Jens.-Haar. Danm.Taeg.203. -J.Sb. 

 Enum.Hem.Gymn.Fenn.45. 



Allmän bland gräs på sumpiga ängar och vid stränder öfver 

 nästan hela området. Nordligast har jag funnit den vid Kanta- 

 lahti i Ryska Lappmarken (67°). — Denna och närstående arter, 

 (hvilka öfvervintra såsom mago), träffas om vårsommaren med 

 bjärtare ofta rent gröna färger, men på hösten träffas vanligen 



Nat. o. Folk, H 79, N:o 2. 



