167 



338. PI. arbustorum Fabr. Ent.syst.IV,175 (1894). — Fall. 

 Hem.Sv.l04.— H.-Sch. Wanz.Ins.II,138,f.225.— F.Sahlb. Mon. 

 Geoc.Fenn.il 5.— Flor Rli.Livl.1,602.— Fieb. Eur.Hem.302. — 

 Dougl. et Sc. Br.Hem.402,t.l3,f.5.— Reut. Rev.cr.Caps.il, 181.— 

 Hem.Gymn.Eui\I,78,et 111,512.— Rev.Synon. 675.— Saund. Hern. 

 Het.Br.319 et 320,t.30,f.3.— Osh. Verz.Pal.Hem. 1,925.— Jens.- 

 Haar. Danm.Taeg.276,f.l69. — lugubris Hahn Wanz.Ins.II,138, 

 f .225. — brunnipennis Mey.Verz. in Schweiz einh.Rhynch.,Caps. 

 66,t.3,f.3. — hortensis Mey l.c.t.3,f.l. 



Denna till färgen mycket varierande art är en af våra all- 

 männaste Capsider och förekommer ofta under Juli och Augusti 

 i mängd på Urtica dioica på skuggiga ställen, men äfven på 

 Spiraea Ulmaria och åtskilliga Umbellater särskild på Angelica 

 sylvestris, samt är utbredd öfver nästan hela området åtminstone 

 ända upp till Kuusamo i norra Österbotten (66°20'). Hos oss 

 förekomma de mörka varieteterna, var. hortensis Mey. talrikast, 

 men af den ljusa hufvudformen samt var. brunnipennis Mey. 

 finner man ofta enstaka exemplar tillsammans med de mörka. 

 — Utbredd öfver hela palearktiska regionen. — U.F.M. 



339. Pl. albipennis Fall. Hem.Sv. 107 (1807). — Hahn Wanz. 

 Ins.II,91,f. 177. —Flor Rh.Livl.I,598.— Fieb. Eur.Hem.311. — 

 Dougl. et Se. Ent.Monthl. Mag.n,273.— Reut. Rev.cr.Caps.il, 

 182.— Hem.Gymn.Eur.1,80 et 111,512.— Saund. Hem. Het.Br.319 

 t.30,f.2.— Osh. Verz.Pal.Hem.1,927.— Jens.-Haar. Danm.Taeg. 

 276. 



Äfven denna art varierar i oändlighet till färg och till stor- 

 lek, så att det ofta är svårt att igenkänna arten, då man har 

 enstaka exemplar af extrema former framför sig; men då den 

 icke sällan träffas i stor mängd på sin egentliga näringsplanta 

 hos oss, som är Artemisia absinthium, är den lätt att nogare 

 studera. Arten är aUmän i sydöstra Finland, men förekommer 

 äfven i sydvestra och mellersta delen af landet på torra sandiga 

 platser i närheten af menniskoboningar, där denna förr allmänt 

 odlade medicinalväxt finnes förvildad. Nordligast har jag fun- 

 nit den vid Jyväskylä (62°). — Synes vara likasom föregående 

 art utbredd öfver hela palearktiska region. — U.F.M, 



En anmärkningsvärd ny varietet är: 



Var. obscura m. Corio et clavo totis nigricantibus; ceterum 



Nat. o. Folk, H. 79, N:o 2. 



