185 



och vid Ladogas sydöstra strand af förf. — Utbredd kring nästan 

 hela Europa. — U.F.M. 



373. S. fucicola J.Sahlb. Hem. Het. ryska Kar., Not. F. et. Fl. 

 fenn.Xl,301 (1871). -Reut. Medd.F. et Fl.fenn.XVII,153.— Spec. 

 pal.gen.Acanth.16et 44. — Osh. Verz.Pal.Hem.1,592. — lapponica 

 J.Sahlb. Medd.Soc.F. et Fl. fenn. VII, 8 5(0" form. brach.). 



Sällsynt, men tagen några gånger i mängd nnder uppkastade 

 fucaceer vid Hvita hafvet såväl vid dess södra som norra kust. 

 Äfven funnen vid Muonioniska i Finska Lappmarken samt vid 

 Nuortijärvi i Ryska Lappmarken och vid Patsjoki i Lapplands 

 nordligaste hörn (70°) af B.Poppius och af förf. — Hittills ej 

 med säkerhet funnen utom vårt område. — U.F.M. (Typ. cled. 

 J.Sahlb. — S. lapponica J.Sahlb.typ.decl. J.Sahlb.). 



^inm. Då jag första gången under min resa i Ryska Karelen fann 

 denna art under Fucus vesiculosus vid Hvita hafvet nära Soroka by, 

 trodde jag den vara en vid denna hafsalg bunden art och gaf den därför 

 namnet fucicola. Då den emellertid senare på flere ställen i den högre 

 norden anträffats långt aflägset från hafsstränder, har namnet visat sig 

 vara olämpligt, men måste dock bibehållas såsom en gång infördt i 

 vetenskapen. Då jag senare bland mina i Torneå lappmark insamlade 

 evemplar af S. saltator ia fann den kort vingade hannen,»för leddes jag att 

 anse denna för en skild art och beskref den under namn af S. lapponica. 

 Reuter, sein mycket grundhgt studerat de till saZtotorm-gruppen hörande 

 formerna, har utförligt motiverat sin uppfattning och begränsning af hit- 

 hörande arter. Jag har därför ansett mig böra följa honom. Jag vill 

 dock nämna, att Pviton i sitt' synnerligen f ört j enstf ulla arbete Synopsis 

 des Hémiptères Hétéropteres de France 1880 uttalar den åsikt, att såväl 

 fucicola som den af Dougl. et Scott från Britannien beskrifna palustris 

 endast äro varieteter af den mycket varierande S. saltatoria. »Les S. pa- 

 lustris et vestita Dougl. et Sc. et fucicola J. Salhb. ne me paraissent que 

 des variétés peu importantes de cette espèce.» .Jag måste erkänna, att 

 jag har svårt att värja mig för misstanken, att han har rätt, eller att de 

 båda af mig beskrifna arterna äro en för den högre norden egendomlig 

 forina brachyptera af vår vanligaste art, hvaraf fucicola vore Q, och 

 lapponica cf. 



374. S. C-album Fieb. Wien. ent.Monathschr. 111,2 36 (1859). 

 — Fieb. Em\Hem.l46.— Put. Synops.Het.Fr. 198.— Reut. Mecld. 

 Soc.F.et Fl.fenn.XVII,153.— Saund. Hem.Het.Br.l78 t.l6,f.9.— 

 Reut.Spec.pal.gen.Acanth.l6 et 44. — Osh. Verz.Pal.Hem.1,592. 

 Jens.-Haar.Danm.Taeg.175 et 177,f.llO. — stellata Dougl. et Se. 

 Br.Hem.525 (nec Curt.), —vestita- Dougl. Ent. Mont hl. Mag. XI, 11 



Xat. o. Folk. H. 79. X:o 2. 



