in 



torstiteln; i flere fall utkom af handlingen aldrig. På ganska 

 många för vinnande af medicinsk grad utgifna afhandlin- 

 gar saknas dock det afgörande tillägget „auctor" och man 

 stannar då i ovisshet om författareskapet. Likaså där ett 

 medicinskt arbete, såsom ofta nog är fallet, består af flera 

 delar, är det ju klart, att den blifvancle doktoranden åt- 

 minstone icke i större mån kan anses hafva deltagit i af- 

 handlingens utarbetande. Hvarje sådant arbete måste an- 

 ses vara författadt af praeses (professorn) och endast för- 

 svaradt af respondenten. Någon gång bifogade teser äro 

 däremot högst sannolikt skrifna af den sistnämnde. Dok- 

 torsgrad kunde således vinnas på grund af försvaret af 

 den praesiderande professorns arbete. 



Förf. har därför infört sådana afhandlingar under 

 professorns namn såsom praeses och de deltagandes namn 

 under gemensam beteckning M. G. (medicinsk grad). Det 

 säregna förhållandet har dock förekommit, att några sam- 

 tida medicine studerande verkligen förenat sig om ett ge- 

 mensamt sammanskrifvande af en vidlyftigare afhandling 

 och en hvar har därefter uppgifvit sig såsom författare 

 och i tur försvaret sin del däraf. Sådana afhandlingar fin- 

 nas utgifna under inseende t. ex. af Israel Htvasser och 

 Olof Olas m. fl. 



I hvilken osäkerhet man mången gång måste stanna, 

 framgår af några exempel. Sålunda disputerade H. A. Fahl- 

 man första gången 1845 under praesidium af Isr. Htvasser 

 (4:de delen af „Digerdöden och dess följder"), andra gån- 

 gen 1847 under inseende af C. H. Bergstrand (26:te delen 

 af „Chirurgiska Iakttagelser"). 



Axel Lamm disputerade under Hirassers praesidium- 

 1842 (för 13:de delen af „Läran om feber") och 1845 (för 

 5:te delen af Digerdöden). I dessa fall måste den första 

 disputationen anses vara utgifven „pro exercitio" och den 

 senare „pro gradu doctoris". För flere samtida studiekam- 

 rater, hvilka deltogo i försvaret af dessa af den praeside- 

 rande professorn själf utarbetade disputationsserier, god- 

 kändes dessa likväl såsom doktorsafhandlingar. Egendom- 

 ligt är, att J. A. Hedenström 1843 disputerade för 5:te delen 



