märkeligt bevis för hans uppmärksamhet på de Irvgieniska 

 förhållandena i A bo i medlet af förra seklet. 



„Jag får vid detta tillfälle nämna om en annan om- 

 ständighet, uti hvilken Collegium medicum kan giöra en 

 oändlig nytta. Med god police i stad förstår jag bland 

 annat att hålla den fri ifrån all osnygghet och orena diur, 

 som gifva stank p. p. Ibland dessa äro visserligen svin- 

 kreatur de svåraste, af hvilcka här i Abo är godt förråd, 

 utan at jag kan ändra sådant, i anseende till viss förelu- 

 pen omständighet i min företrädares tid, som jag förbigår 

 at uprepa. Min mening och önskan är den, at Collegium 

 medicum, som tvifvelsutan hafft tilgång til Tabellvärket 

 och fölgachteligen blifvit öfvertygad om at mortaliteten i 

 städerne är större än å landet, ginge med en remonstra- 

 tion derom till Hans Kongl. Maj: t, andragandes at sådant 

 ofelbart härflyter af det sjelfsvåld, som i städerna ritat 

 sig in med svins, getters, ankors, dufvors underhållande 

 jemt e flere omständigheter, anhållandes hos Hans Kongl. 

 Maj:t det nådig befallning till samtel. Landshöfdingar afgå 

 kunde, at deröfver hålla sträng och alfvarsam hand, fast 

 det ock vore vid ansvar. Då kunde mycket godt vinnas, 

 med snygghet, plantager, hägnacler och mera sådant". 



Till den nyinrättade provinsialläkaretjänsten i Abo 

 anmälde sig som sökande Dr Johan Haartman och med. 

 licentiaten Nils Wasström. 



Johan Haartman, född i Pemar den 15 sept. 1725, 

 hade grundlagt sina studier vid universitetet i Abo, tjänst- 

 gjorde derefter under fyra års tid vid apotek i Stock- 

 holm, började 1749 sina medicinska studier i Upsala och 

 blef snart en af Linnés och Roséns mest framstående 

 lärjungar. Då provinsialläkaretjänsten inrättades i Abo, 

 skyndade Haartman, som helst önskade nedsätta sig i 

 sin födelsebygd, att afsluta sina medicinska examina för 

 att kunna komma i fråga vid besättandet af denna befatt- 

 ning. Om Haartmans licentiatexamen den 13 december 

 1753 har Linné antecknat att han „visade en extra ordi- 

 narie genialitet". Det synes hafva varit Linnés infly- 

 tande, som förmådde Collegium medicum i Stockholm att 

 gifva den unge läkaren sitt förord, ehuru han hade en 



Nat. o. Folk, H. 70 N:o 2. 



