15 



för vicia, samt att collegium hade högsta åstundan att göra 

 dem till viljes, om icke konungens klara förordningar låge 

 dem i vägen". 



Härmed voro likväl magistraten och borgerskapet icke 

 nöjde, utan vände sig till Kongl. Majestät. I sitt häröf- 

 ver den 23 juli 1755 gifna bemötande, förklarade collegium 

 medicum: 



„att både staden och hela landet skulle lida en alt för 

 stor af saknad, om H a artnian medelst brist på oumgän- 

 gelig utkomst genom sysslornes tillbudne skiljande skulle 

 blifva tvungen att söka sig ifrån orten, hvilket är en ound- 

 viklig följd, ther magistratens och borgerskapets företa- 

 gande utan vidare anbefalt nogare undersökning af hvad 

 som förelupit i nåder skulle stadfästas och gillas". Col- 

 legium yttrade det vara dess högsta fägnad om licentiaten 

 Was ström förskaffade sig erforderliga egenskaper, „som 

 en rättskaffens medicus tillhör, aldenstund så många andra 

 och vackra lägenheter gifvas i detta vîdt sträckta Stor- 

 furstendömet, som Collegium isynnerhet har svårighet att 

 få med skickelige läkare försedde för språkets skull". 



Samma dag den 23 juli 1755 aflät kollegium tillika 

 en skrifvelse till consistorium academicum i Abo, hvaruti 

 kollegium benäget utbad sig „grundelig underrättelse om 

 tillståndet och beskaffenheten af Kuppis brunn och inten- 

 dencen dervid, jemväl huruvida om särskild stadsphysicus 

 eller flera medici therstädes kunna behöfvas och hafva sin 

 skäliga utkomst och sluteligen huru academies staten, sa 

 väl som öfriga höga och förnäma ämbetsmän i staden finna 

 sig belåtna med provincialmedicus d:r Haartman, hvil- 

 ken gifvit tillkänna det han nödgas söka sig ifrån orten, 

 i fall thet giorde steg med licentiaten Wasström skulle 

 i nåder bifallas och stadfästas". Medels k. resolutionen 

 af den 19 april 1756 afböjdes dock för denna gång för- 

 slaget att anställa Wasström såsom stadsfysikus i Åbo. 



Om denna k. resolution var Haartman okunnig, 

 då han fortfarande vädjade till Abr. Bäcks understöd. 

 Hviiken vigt han lade derpå, att en stadsfysikus icke skulle 



Xat. o. Folk, H. 70 N:o 2. 



