27 



kunde kyrkioherdarne ock säja sig ej behöfva academier för 

 sina barn, som skola blifva präster, utan kunna de jemte 

 practiquen gifva dem tillräckligt theoretisk kunskap. Så 

 borde ock auctor til samma skrift skiämmas at säga Apo- 

 thekare och Chirurger förstå sin vettenskap, som är ena- 

 handa med medicorum bättre än medici. Han kunde snart 

 öfvertygas derom at medici giordt de största förbättringar 

 i Pharmacin och ej Apothekarene, samt att chirurgi i me- 

 dicorum frånvaro giordt större felsteg än då de af medi- 

 cis blifva handledda, fast en piga kan förstå at proportio- 

 nera elden under grytan, så kan hon derföre ej berömma 

 sig af at vara större kock än dess matmoder". 



Kirurgernes påstående att de med dåvarande under- 

 visningssätt icke blott kunde fullständigt motsvara veten- 

 skapens och tidens fordringar, utan äfven vore med lä- 

 karene fullt jämförliga i medicinens utöfning, ledde små- 

 ningom till insikten därom att det till bekämpande af fält- 

 skärernes öfvermod och trots fanns blott en utväg och 

 den var att läkarene sjelfve började vinnlägga sig om den 

 praktiska kirurgin. Det räckte likväl ganska länge, innan 

 denna enkla, sjelffallna sanning vann det allmänna erkän- 

 nande, att den blef antagen som en bestämmande grund- 

 sats vid den medicinska undervisningen. Först med den 

 kirurgiska societetens upphäfvande och collegii medici om- 

 organisation 1797 blef den erkänd och genomförd. En 

 mäktig driffjäder fanns dock, som redan därförinnan för- 

 mådde yngre bildade män, h vilka egnade sig åt medicin- 

 ska studier, att först sysselsätta sig med fältskärsyrket och 

 att såsom lärlingar inträda i tjänst hos de privilegierade 

 mästerfältskärerne (barberarne). Det var den förmånliga 

 ekonomiska ställning, som åtföljde regementsfältskärstjän- 

 sterna. Dessa med jämförelsevis betydliga löneförmåner 

 hugnade befattningar kunde nämligen vinnas endast af dem, 

 som genomgått de stadgade läroåren och varit inskrifna 

 i kirurgiska societeten. Härom skref H aar t m an till Abr. 

 Bäck den 2 maj 1765. 



„Genom min Broder, som är i Stockholm, skal jag 

 föranstalta at riksdagsmännerne härifrån landet skola ar- 



Nat. o. Folk, H. 70, N:o 2. 



