39 



Utredningen af de i landet allmännast förekommande 

 sjukdomar och farsoter var en af Haartmans första om- 

 sorger. ■ De bidrag en föregående tid lemnat till deras 

 kännedom voro ganska ringa. Den ende vetenskapligt 

 bildade läkare Finland till denna tid haft hade varit me- 

 dicine professorn vid akademin. Ingen af de män, som 

 beklädt den då enda medicinska lärostolen, hade varit in- 

 född eller ådagalagt någon närmare kännedom af landet, 

 dess språk och seder. Det uppgifves visserligen, att P. 

 Elfving (med. prof. 1722—1726) hållit offentliga föreläs- 

 ningar om epidemiska sjukdomar i Finland och efterlem- 

 nat i manuskript en finsk öfversättning af van Ho örns 

 bekanta arbete i barnförlossningskonsten „Siphra och Pua". 

 Men i betraktande af hans korta härvaro och folkets på 

 denna tid ringa förtroende till läkarens hjelp, är denna hans 

 bekantskap med landets språk och förhållanden ganska 

 tvifvelaktig, och numera åtminstone äro alla spår deraf 

 försvunna. Samma förhållande äger rum med den i öfrigt 

 om den medicinska vetenskapen i Finland förtjente Herm. 

 Di dr. Spöring (1728 — 1747). Af dennes efterträdare 

 Joh. Le che (1748 — 1764) deremot har man viktiga bi- 

 drag till kännedomen af Finlands natur och klimat. Ef- 

 ter sin ankomst till Abo hade han förvärfvat sig den kän- 

 nedom af finska språket, att han kunde begagna det som 

 samtalsspråk och vinnlade sig äfven om att bland befolk- 

 ningen sprida kunskap om allmänna hygieniska förhållan- 

 den. I ett bref till P. Wargentin skrifver Lech,e den 

 17 febr. 1764: 



,,Jag har för många orsakers skull funnit at det vore 

 onyttigt at för bonden föreskrifva recepter och curer, ty 

 hvarken vill eller kan han sjelf följa dem, men vill pre- 

 sten vara behjelpelig uti sine åhörares sjukdomar, så är 

 sockne apotheket det bästa, som någonsin kan gifvas. Der- 

 emot har jag tyckt nyttigare vara, at gifva reglor huru 

 de skola conservera sina barn för sjukdom och död och 

 huru de skola ackta sig sjelf va för misstag emot den de- 

 len af diseten, som illa observerad gjör de svåraste sjuk- 



Nat. o. Folk, H. 70, N:o 2. 



