51 



ortens bästa, samt att de af honom till trycket uppgifna 

 och redan använda botemedel äro fullkomligen svarande 

 mot sjukdomens beskaffenhet, lätta och beqväma att till- 

 laga för allmogen, samt kan Collegium ej finna nyttigt att 

 låta trycka eller authorisera någon annan cur än den Haart- 

 man redan låtit af trycket utgå och hvad professor Gr ad ds 

 upgifna botemedel angår, så äro de bästa deraf öfverens- 

 stämmande med dem Haart m an brukat och uppgifvit". 

 Sundhetskommissionen, som handlagt ärendet, förenade sig 

 i allo med collegii medici yttrande och underrättade tillika 

 deputationen den 14 oktober 1761 om de åtgärder kom- 

 missionen vidtagit till boskapssjukdomens hämmande. 



Sin åsikt om denna farsot uttalade Haartman i sist 

 anförda bref till Abr. Bäck på följande sätt: 



„Boskapspesten continuerar väl ännu snart öfver hela 

 landet, dock tror jag icke med den häftighet som förr; 

 icke dess mindre skall jag på Herr Archiaterens råd resa 

 några tracter ikring där den mest grasserar och giöra mig 

 på bästa sätt underrättad, samt öpna kreaturen, om till- 

 fälle gifves, ehuru solklar sjukdomen och förut är. Herr 

 Archiater Linnaeus har gjort ganska illa mot sig och 

 det almenna, somr på så liten grund bedrager sig och andra. 

 Han s relation läer varit orsaken, at min relation, som in- 

 sändes at införas uti Inrikes tidningarna, ej blifvit gillad 

 och införd, torde hända så i detta, som i mångt annat 

 torde ordspråket sannas, mundus vult decipi. At sjukdo- 

 men är här nu aldeles den samma, som jag beskrifvit i 

 acterna, är ingen tvifvel, fast den nu är i långt högre grad 

 och smittar samt dödadt långt mer folk och creatur, nem- 

 ligen hästar, kor och svin; hvad der är sagt kan jag ej 

 annat än i min tilkommande berättelse til alla delar be- 

 styrka, förmocleligen alenast tydeligare ådagalägga. Ef- 

 ter de symptomer auctores beskrifva måste ock denna vara 

 densamma, som den i Europa och Sverige bekanta boskaps- 

 pesten, som. förra åren grasserat; och om den icke är den 

 af Arch. Linnaeus så kallade Bullula sive Ectusa, så är 

 den ett nytt genus och instämmer mycke nära med Ery- 

 sipelas med blädror och hafver sig på folk såsom de där 

 blifvit ormstungna och går alt för snart til kallbrand, 

 deraf de döö". 



Nat. o. Folk, H. 70, N:o 2. 



