77 



1688, men deremot bör ikågkommas den allinenna förmö- 

 genheten de store då besntto, och då var medicinalvärket 

 på en svårare fot, och medici så sällsynte at de med stora 

 arfvoden måste inlåckas etc. Derigenom har ock vägen 

 blifvit öpnacl till det Scharlatanerie, som varit in til våra 

 tider, och nu åter lärer insmyga sig". 



På en tid, då den allmänna hygienens enklaste for- 

 dringar ännu lämnades fullkomligt obeaktade, tog Haar t- 

 man sig friheten att fästa stadsmyndigheternas uppmärk- 

 samhet på några skriande sanitära missförhållanden i Abo 

 stads förvaltning. I ett bref till Abr. Bäck. af den 8 / 4 

 1772, meddelar Haartman följande. 



„För mer än ett år sedan gaf jag och Dr Bergman 

 in et memorial till Landshöfdingen och äi-hindrade om nöd- 

 vändigheten till en trummas inrättande i ställe för den 

 ränna nu genom staden löper, hvilken hela sommaren stin- 

 ker som aas och hvilken ej är i stånd att borthielpa sum- 

 pigheten ifrån 1 i af staden. Borgerskapet hördes, men 

 de satte sig emot. Skal denna stad förhielpas ifrån sina 

 nästan årliga epidemier i större eller mindre grad efter 

 väderlekens beskaffenhet grasserande, så blifver nöd- 

 vändigt 1) at förbyta nämnda ränna till en underjordisk 

 Trumma med cisterner på sina ställen, och at förbättra 

 flere andra vattudrag. 2) at fångehuset inrättas rymme- 

 ligen så att de ej må smitta slotsknektarna och desse ej 

 utsprida Fläckfeber till flere. såsom i år skedt och hvar- 

 ifrån Epidemien i "Wachtenkorpi nu härstammar. 3) at 

 likens begrafvande i kiörkorna blefve afskaffat, och 4) at 

 Tiggarena inrullerades så at de med sina inficieracle lum- 

 por ej finge lof at löpa ikring i staden och gårdar och 

 dymedelst kringsprida smittor". 



Haartman uttalade ofta oförskräckt sin tanke om 

 bristerna i statsförvaltningen och det offentliga lifvet. 

 Sålunda skrifver han om den militära sjukvården den 9 / 4 



1784. 



„Bätta orsaken hvarföre Båtsmans commenderingen 

 ej kom hit, tror man här hafva varit brist på proviant, 

 den de för Kronans pengar ej kunde få under vägen af 



Nat. o. Folk, H. 70, N:o 2. 



