82 



de längst aflägsna ställen utgiöra 6 à 7 mil alenast. Will 

 staden bestå löhn. så är jag ju närmare at få det, ty at 

 vara provincial medicus för 10 à 12 soknar och tiena 

 alla för 900 dal. utan vidare vedergiällning, huru skall 

 det gå? 



Kan ock Hofrättens skrift till Kl. Colleg. medic, ei 

 vara et hinder til stadens giöromål? Assessoren Rappe, 

 Öfverste Ehrensvärd, etc. mina store gynnare komma 

 ock til Eiksdagen". 



Icke blott själfva lönen var liten och otillräcklig. Den 

 ersättning provinsialläkarene fmgo uppbära för tjänste- 

 uppdrag, resor ni. m. var äfven ytterst ringa. Upplysande 

 för tidens förhållanden och ådagaläggande, under hvilka 

 tryckande omständigheter läkaren arbetade, är ett bref af 

 Haartman till Abr. Bäck af den 29 maj 1755. 



„Hvad provincial medicorum instruktion angår, så lä-' 

 rer Kongl. Collegium medicum nog finna dess obillighet 

 i många puncter ; Jag för min del skulle gierna hellre 

 vela utbetala 1 daler smt för hvar dag jag borde resa för 

 de tractamenterna, ty här måste man på resor och giäst- 

 gifvargårdar slita nog ondt för mat och dryck, som ock 

 under resan höst och våhr, så vida det bestås en häst al- 

 lenast, utan dräng kan man ej heller resa fast för honom 

 det ej bestås och dessutom lider medicus och sjuka han 

 derunder betienar i staden mehr än en sådan resa med 

 3-dubbla tractamenter vore betalt. Jerna ville jag ock 

 betala en Carolin, allenast jag nattetid blefve skonter ifrån 

 8 om afton til 7 om morgonen hälst höst och våhr. Första 

 visiten hos en sjuk skulle ock tyckas med diets föreskrif- 

 vande, sjukdomens utforskande och igenletande och dess 

 motande förtiena mehr än 16 öre smt". 



Samma dag Haartman blef utnämnd till provinsial- 

 läkare i Abo län, anbefallde Konungen collegium medi- 

 cum att uppgöra förslag äfven till provinsialläkaretjänsten 

 i Björneborgs län. Xågon legitimerad läkare anmälde sig 

 likväl icke till denna tjänst, hvars anöning utgjorde 254 

 dal. smt. Haartman föll då på den egendomliga idén 

 att ur den därför anslagna lönen få någon ersättning åt- 

 minstone för sina resor. Angående Björneborg skref han 

 den 23 8 1755 till Abr. Bäck: 



Bidra? t. känued. af Fini. 



