87 



och at skaffa sig säkra tidningar ifrån Ryssland, fast Mi- 

 nisteren Ribbings äro mycke korta och ofullständiga. 

 Jultiden redan lämnade jag til Generalen mina erhindrin- 

 gar hvad vid Cordons vård, vid anstalterna uti quarantaine 

 huset, med Resande och deras varor vore at observera; 

 äfven i det fall Pesten skulle därstädes yppa sig, och till 

 den ändan hafva de masta Regementrens Fältskärer för 

 detta redan fått befallningar at därstädes inställa sig. Ge- 

 neral Stackelberg, som förer befälet öfver Cordon, lärer 

 ej mindre göra' sitt til; dock få vi ei göra oss så säkra 

 af den anledning at gränsen är ganska vidsträkt och un- 

 derlåter ingendera nation at idka oloflig handel. Som be- 

 rättelserna här gå, så skal Pestsmittan, som ankom til norra 

 Ladoga, sedermera norrut utspridt sig til Olonitz och dy- 

 medelst är troligt at den vidare kan sprida sig kring Ry- 

 ska Carelen och clerifrån komma til oss, ty såsom det vil 

 förliudas, så skall Ryska Regeringen väl utstält en ny cor- 

 don mellan Ladoga och Petersburg för at dermed conser- 

 vera Residense staden, men för öfrigt lämnat landet öde. 

 Något soulagement är det dock nu för oss at Pestsmit- 

 tan i Muschow skal efter sista tidningarna till Generalen 

 Ehrensvärd så afstadnat at inga deri dödt på 4 à 5 da- 

 gar; så skall äfven andra Farsoter uti Petersburg etc. nu 

 mera märkel. aftagit; tiden visar huru det vil hafva sig 

 i Vår och Sommar". 



Af alla åtgärder att förekomma pestens inträngande 

 i landet, var dock under då rådande åsikter och förhål- 

 landen det den viktigaste att införa karantän mot grann- 

 riket och att försvåra eller rent ut hindra samfärdseln 

 med Ryssland. I bref af den 13 / 3 s. å. redogör Haart- 

 man utförligt för dessa åtgärder. 



„Ibland andre torde den seglations frihet, som ej ale- 

 nast städerne utan äfven sochneboarne i Nyland äga på 

 Lifland och andra hamnar i Östersjön böra inskränkas. 

 Förleden Sommar hafva Bönder i Ingo sochn blifvit genom 

 Länsman först antydde, som ock sedan af Fogden och sist 

 af Häradshöfdingen i orten, at ej föra sina Laster åt Lif- 

 ländska vallen; detta alt oaktat blefvo de af Tullkamma- 

 ren förpassade och afseglade derpå, På sådane kan omöje- 

 ligen kustbevararena hafva tilräckeligit vakande öga, och 

 om den nu i välsignad stund tilförordnade Sundhets Di- 



Nat. o. Folk, H. 70, N:o 2. 



