93 



han ifrigt bibehållandet af kordong vid ryska gränsen, 

 hvilket af mösspartiets anhängare på merkantila skäl be- 

 kämpades. Karantänsfrågan blef, såsom mången annan 

 den tiden, behandlad äfven från partisynpunkt. Hattarna 

 förordade, ja fordrade karantän vid gränsen, mössorna 

 motsatte sig och motarbetade den. Vi böra ihågkomma 

 att vid denna tid Finlands gräns mot Ryssland var vid 

 Kymmene. 



Haart m an skrifver den 2 / 4 1772 och den 8 / 4 s. å. 



„En värre Partisan har Kongl. Collegium Medicum ei 

 kunnat hitsända än Professoren Martin, h vilken redan i 

 Stockholm gordt alla Pestanstalter til Partiesak, och, utan 

 at reflectera på några skäl, endast vinlägger sig om at 

 fylla en journal med sådant, som genom hårdrag tienar til 

 at förgylla dess prsejudicier, samt derhos at svärta dem 

 Han ej finner ense med sina Idéer. At medgifva Herr 

 Professoren Martin strax Han kommit til Åbo det ingen 

 Cordon på gränsen är nödig, utan at anse ell. nagelfara 

 skälen mot ell. med at tro det ingen farlig Pestsmitta va- 

 rit i Ryssland än mindre någon vid Ladoga, utan taga 

 Ryska rapporterne för tilförlåteliga, at ingen Pest mer är 

 i Ryssland ell. derifrån mer at befara; at gilla Ryska hof- 

 vets påstående til Cordons indragande för några Tunnor 

 Råg, och tillägga Ministern Ribbing vitzord fram för alla 

 andras underrättelser; at förakta Pesten såsom en gäst för 

 hvilken ingen Cordon behöfves, utan lättel. och säkrare 

 af Medicis dämpas kan; at ogilla för stor stränghet vid 

 Cordon, och den emot R. R.:n Ribbings saloupe jemte 

 lassen blifvit utöfvad; at mistänka vahrors brännande; och 

 ej ärkänna Pesten för en frände med maligna Febrar, el- 

 ler några anstalter emot sistnämnde för så angelägna i 

 dessa tider etc. Vid sådane utlåtelser kan min öfverty- 

 gelse och Hektiska blod ej tillhålla mun, än mindre bi- 

 falla, hvarföre jag ock några gångor med äfven så positive 

 envishet deremot disputerat som jag blifvit imponerad, dels 

 på 2 man hand, dels i sällskap. 



Den som lärt så väl känna Generalen Ehrensvärds 

 göromål och dess nit för Fäderneslandet som jag, den 

 kan ej misstaga sig, utan vara öfvertygad derom, at Partie 

 vänningar derunder ej ägt någon del: och jag vore dess 

 ovärdigaste rådgifvare i Cordons anstalterne och Pestsmit- 

 tans motande, om jag diktade slikt, och ej försvarade dess 



Nat. o. Folk, H. 70, N:o 2. 



