121 



är osäkerheten beroende på Ylikylä växlande afkastning; 

 detta hoppas jag försvinner med förbindelsen på 2000 rdr T 

 hvars ränta utgår till Historiée naturalis professionen och 

 Ylikylä afkastningen användes till bristens fyllande i bägge 

 professionerna samt slutligen resten till stipendier för medi- 

 cines studiosi. Det var nämligen icke blott för tillsättning af 

 flere lärare och den medicinska undervisningens tidsenliga 

 förbättring, som Haartman ifrade. Han hade själf sett huru 

 mången välbegåfvad yngling af medellöshet och brist på 

 understöd hindrades att egna sig åt medicinens studium och 

 ville därföre äfven genom stiftande af stipendier, hvilka ännu 

 fortbestå och bära hans namn, underlätta deras studier. 

 Han skrifver härom den 14 / n 1784. „Jag skall utbedja 

 mig tillstånd att framdeles få rådfråga om medicinalver- 

 kets reglerande med Herr Archiatern och om lämpliga 

 constitutioner för både lärare och dem som skola läras. 

 Gud gifve att jag ännu kunde förmå några högmögende 

 att understöda en börjad sak med någon hederlig dona- 

 tion för vår trägård och till några stipendier för vett- 

 girig ungdom, ty sällan fatta bemedlade lust för en så be- 

 svärlig födekrok, de fattige måste därföre understödjas." 



Haartman var naturligtvis missnöjd med Konsisto- 

 rii betänksamma tillvägagående vid behandlingen af hans 

 välmenta professors förslag. Härtill hade han så mycket 

 mer skäl från ekonomisk synpunkt, som Hi s inger öfverta- 

 git ensam aflöningen af botanices clemonstratorssysslan den 

 12 / 12 1784. Rätta grunden till konsistorii inkast, yttrar han 

 han i ett bref af den 31 /i 2 1784 „ligger däri, att de med 

 detta prsejudikat befara flere professioner med penninge- 

 lön, hvarigenom händer att de gamla afgående professo- 

 rerne då ej få förmånliga accorder „hvilka i löndom skedt". 



Med ackord förstod man vid denna tid att en tjänste- 

 man emot visst öfverenskommet pris af stod från sin tjänst 

 och tog afsked med pension, för att en annan skulle kunna 

 få den. 



Det var sålunda ett slags köpslående om tjänster. 

 Sådana fall voro i ämbetsmannakretsar icke sällsynta. 



Nat. o. Folk, H. 70, N:o 2. 



