138 



Samtidigt med Haartmans bemödanden att grund- 

 lägga en profession i naturalhistorien i filosofiska fakulte- 

 ten och därigenom medelbart gagna den medicinska fa- 

 kulteten, arbetade han på förökning af dess egna lärare- 

 krafter. De föregående åren hade nogsamt ådagalagt huru 

 planlöst och ofullständigt anatomins studium blifvit be- 

 handladt. Det är redan nämn dt att en fältskär eller mi- 

 litärkirurg Lars Forstéen blifvit genom kanslers full- 

 makt af den 4 / 7 1757 antagen till anatomie prosektor, men 

 efter hans död 1768 fanns det icke någon, åt h vilken 

 denna befattning kunde anförtros. Om honom skrifver 

 Haartman till Abr. Bäck den 22 / 12 1760. 



„Herr Forstéen, som professorerna lagat till Prosec- 

 tor härstädes, utan att begära något specimen af honom 

 och hvilken agerar här stor practicus uti sin vidlyftiga 

 släkt, har flore resor varit olycklig med puerperis, då de 

 fådt purpura. Ehuru han var därom öfvertygad af tvenne 

 dödsfall förut, som timat honom, där han aldrig hört dy- 

 likt i min praxi, var han dock så själfklok, när hans egen 

 hustru i barnsängen fick sårfebern, att han ej då heller 

 anlitta mig, utan låt det komma derpå an med all sin klok- 

 het, därmed hon ock dog, honom till mycken afsaknad". 



I fråga varande prosektors tjänst fanns icke heller 

 ännu upptagen på universitetets stat. Man torde dock 

 kunna förutsätta att medicine professorn en eller annan 

 gång om året, när material förefanns, var i tillfälle att för 

 de få medicinse studerande, hvilka tillhörde medicinska 

 fakulteten, anställa en anatomisk demonstration. Annars 

 var det här, liksom annorstädes, vanligt att taga sin till- 

 flykt till anatomiska planschverk. 



Först genom k. bref vet af den 13 / x 1777 bifölls inrät- 

 tandet af en anatomisk prosektors syssla och dess före- 

 ning med det kort förut i Abo inrättade stadsfysikatet. 

 Nils Avellan, som studerat i Uppsala och där tagit me- 

 dicinsk grad, förklarade sig villig att med bibehållande af 

 sin afföning à 300 d. smt som stadsfysikus, därjämte öfver- 



Bidrag t. känned. af Fini. 



