nimistä yktä hyvin voisi kutsua paikkain-, kun sukunimiksi, 

 sillä hyvin usea niistä löydetään nykyajan kartalta talon, ky- 

 lan jopa kirkkopitäjänkin nimenä, tietysti asianmukaisella 

 päätteellä. Tämä seikka vahvistaa sitä arveluani, jonka tein 

 tutkiessani länsisuomalaisia keskiaikasia nimiä, että paikkain- 

 ja sukunimet ovat alkujaan olleet nun hyvin Itä- kun Länsi- 

 Suomessakin samat, eli että taloa ja isäntää alkujaan on kut- 

 suttu samalla nimellä, vaikka ehkä eri päätteellä. Myöhempi 

 kehitys on tehnyt sen erotuksen, että hämäläiset eivät pidä 

 vakinaista sukunimeä, vaan vaihtavat nimensä talon mukaan, 

 jota vastoin itä-suomalainen ylimalkaan pitää itse perityn ni- 

 mensä, vaikka hän muuttaakin eri paikkaan, jolla on toinen 

 nimi. Nykysessä Mikkelin läänissä on vielä useimniilla van- 

 hoilla taloilla sama nimi, kun isännälläkin. 



Tähän liittyy se uusi huomioni, että useammat näistä 

 suku- (= paikkain-) nimistä ehkä ovat alkuperältään pakanuu- 

 den aikusia. Ölen näet tullut vähitellen siihen vakuutuk- 

 seen, että suomalaisilla, ennen kun ne kastettiin, oli ainoas- 

 taan yksi nimi, jonka mukaan heidän talonsakin nimitettiin, 

 sekä että kun papit kastaessaan antoivat heille uudet ristimä- 

 nimet Hindrik, Pavel, Peder, Sigfrid, Feodor, Filippus y. m. s., 

 min entiset nimet jäivät talojen ja sukunimiksi. Tämmösiksi 

 alkuperäisiksi luulisin m. m. seuraavia: 



Ahma. Aino, Hakuli, Halli, Halu, Hapia, Happo *, Hauk- 

 ka *, Heiska, Himo, Himoton, Hiiri, Hirvi, Huja, Hukka *, 

 Hotakka, Huopa, Huttu, Hyväneuvonen, Härkä, Iha, Ihalem- 

 pinen, Ikäheimonen, Itku, Janoton, Jurva *, Kaukapäinen, 

 Karhu *, Karska, Kielevä, Kiiski, Kilju, Kilpi, Kitu. Koljo, 

 Kolehma, Kova, Kämärä, Kätevä, Kunnia, Kukko *, Kuokka, 

 Kupia, Kurki * Kurikka *, Kuru, Kuva, Laukki, Leino *, 



*) Tällä tähdellä merkityt löytyvät vieläkin nain lyhyessä muo- 

 dossa sukuuiniinä Itä- ja Pokjois-Suomessa. Ehkä useairipiakin. 



